Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі

головуючої судді - Усатової І.А.,

за участю секретаря судового засідання - Омелько Г.Т.,

позивачів за первісним позовом - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що діють у своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні житлом та вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 та малолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_6 , Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м.Києві державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні житлом та вселення та зазначають, що на підставі ордеру № Г 275512 від 03.02.1976, виданого за рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради депутатів трудящих міста Києва від 12.01.1976 № 13, квартира АДРЕСА_1 , була надана наймачу ОСОБА_7 1948 року народження з родиною в складі дружини- ОСОБА_6 та їх доньки, ОСОБА_5 .

Після 1975 року вулиця «Автогенна» була перейменована на вулицю «

АДРЕСА_2 надавалася ОСОБА_7 як службове житло, згідно списків на надання житлової площі співробітникам СУ-704 Київметробуда, що підтверджується листом з Державного архіву міста Києва від 18.02.2020 , відміткою в паспорті ОСОБА_6 про реєстрацію шлюбу, свідоцтвом про народження ОСОБА_5 , та листом відповідача від 30.11.2018 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син, ОСОБА_5 (відповідач по справі).

20 жовтня 2000 року ОСОБА_5 вийшла заміж за ОСОБА_2 та змінила прізвище на ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 син- ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 12.05.2015.

На підставі розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації № 317 від 05.05.2014, відповідач визначений наймачем квартири.

Наразі, в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані шість осіб: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується листом Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 14.11.2018, довідками про реєстрацію місця проживання особи, відмітками в паспорті про реєстрацію місця проживання та листом відповідача від 30.11.2018 .

Вказали, що з грудня 2018 року відповідач чинить перешкоди у користуванні житлом, не пускає до квартири АДРЕСА_2 , змінив на вхідних дверях замки, чим порушує право на користування житловим приміщенням.

При цьому ОСОБА_6 , відповідач в квартиру впускає, вона не висловлює заперечень щодо вселення та проживання в квартирі АДРЕСА_2 їх родини та не порушує прав позивачів - отже, вона не є відповідачем по справі.

Зазначають, що разом з тим, протягом всього часу, коли відповідач порушує їх право користування квартирою АДРЕСА_2 , вони продовжують оплачувати комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Ці обставини підтверджуються відповідними квитанціями від: 18.02.2019, 19.03.2019, 30.04.2019, 31.07.2019, 31.08.2019, 29.09.2019, 11.02.2020.

Посилаються, що з метою захисту свого порушеного права, вони в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей, неодноразово зверталися до поліції із заявами від 30.12.2018, 13.09.2019, 21.10.2019, 27.01.2020.

Вказують, що за наслідком перевірки поданих заяв, поліцією встановлено, що відповідач не заперечує факту перешкоджання в користуванні квартирою АДРЕСА_2 . При цьому, мотивів таких своїх дій відповідач поліцейським не повідомив. Зазначив, що всі спірні питання з приводу квартири буде вирішувати в суді.

Зазначають, що не користуються цим житловим приміщенням з грудня 2018 року з поважних причин, а саме, через те, що відповідач створює перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_2 , порушуючи право на користування цим житловим приміщенням.

Просять позов задовольнити.

Ухвалою суду від 02.07.2020 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

18 листопада 2020 року до суду надійшло клопотання відповідача про зупинення провадження.

30 липня 2020 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 ОСОБА_1 , які діють в своїх та інтересах малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_6 , Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у м.Києві державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зазначає, що однокімнатна квартира АДРЕСА_3 , була надана в користування ОСОБА_7 , на підставі ордеру №Г 275512 від 03 лютого 1976 року на житлове приміщення, який виданий на підставі рішення виконкому Ленінської Ради від 12.01.1976 року №13.Квартира надана на сім`ю із трьох осіб, а саме: ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , яка у подальшому змінила прізвище на ОСОБА_2 .

Зазначає, що Розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації №317 від 05.05.2014 року його, ОСОБА_5 , визнано наймачем квартири, у зв`язку із смертю ОСОБА_7 та за родинною згодою.

У квартирі зареєстровані 6 осіб: він - ОСОБА_5 , ОСОБА_1 (рідна сестра), ОСОБА_2 (чоловік сестри), малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (племінниця та племінник), ОСОБА_6 (мати).

Посилається на те, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , малолітні ОСОБА_4 , 2008 р.н., ОСОБА_3 , 2011 р.н.. постійно не проживають у квартирі з 2008 року.

Факт не проживання відповідачів в квартирі підтверджується актом житлово- експлуатаційної дільниці № 905 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» від 08.11.2019.

Також факт не проживання відповідачів в квартирі з 2008 року можуть підтвердити свідки по під`їзду: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Зазначає, що відповідачі постійно проживають за адресою: АДРЕСА_4 та даний факт встановлено постановою Київського апеляційного суду від 07.05.2019 у справі №369/2050/19.

З 2009 року у квартирі постійно проживає він з дружиною та донькою, які несуть витрати по утриманню квартири та сплаті за житлово-комунальні послуги, заборгованість зі сплати комунальних платежів відсутня, що підтверджується довідкою про стан заборгованості від 25.11.2019 №02/09/04-2049, виданою Комунальним концерном «Центр Комунального сервісу».

Відповідачі квартирою не користуються, своїх особистих речей в ній не зберігають, обов`язки по у триманню квартири та сплаті за житлово-комунальних послуги не виконують.

Реєстрація відповідачів у квартирі призводить до покладення на його сім`ю додаткових витрат на оплату за житлово-комунальні послуги, що нараховуються в залежності від кількості зареєстрованих в квартирі осіб (підтверджується копіями квитанцій).

Враховуючи вищенаведене, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2020 справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , які діють в своїх та інтересах малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_6 , Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у м.Києві державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, передано у провадження судді Калініченко О.Б.

Ухвалою суду від 10.08.2020 відкрито провадження у справі №760/16640/20 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , які діють в своїх та інтересах малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_6 , Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у м.Києві державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації ознайомлена з позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_6 , служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. 08.09.2020 подала до суду заяву, в якій проти задоволення позовних вимог ОСОБА_5 заперечують з наступних підстав.

Зазначила, що у позовній заяві та доданих до неї документах зазначено той факт, що квартира за адресою: АДРЕСА_5 , була надана на сім`ю з трьох чоловік, а саме: ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 .

Отже, ОСОБА_1 є наймачем спірного житлового приміщення на законних підставах, а малолітні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстровані за місцем реєстрації своїх батьків.

Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Також слід звернути увагу на те, в матеріалах позовної заяви відсутні докази того, що батьки малолітніх дітей (відповідачі) на праві приватної власності мають інше житлове приміщення, де вони могли б зареєструвати своє місце проживання та місце проживання своїх дітей.

Служба вважає недоцільним визнання малолітніх дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки це призведе до звуження обсягу існуючих житлових прав дітей та порушення охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 154 Сімейного кодексу України, батьки мають право на самозахист прав та інтересів своїх дітей та діють як їх законні представники без спеціальних на те повноважень.

Зважаючи на викладене, з метою недопущення порушення прав та охоронюваних законом інтересів малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 , а при розгляді справи та винесенні рішення врахувати інтереси малолітніх дітей.

Відповідачка ОСОБА_1 20.09.2020 направила до суду відзив, у якому позовні вимоги ОСОБА_5 не визнає.

Зазначає, що з грудня 2018 року позивач чинить їй, її чоловіку - ОСОБА_2 та їх малолітнім дітям- ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , перешкоди у користуванні житлом, не впускає до квартири АДРЕСА_2 , змінив на вхідних дверях замки, чим порушує право користування житловим приміщенням.

При цьому, маму, ОСОБА_6 , позивач в квартиру впускає. Також, ОСОБА_6 не висловлює заперечень щодо вселення та проживання в квартирі АДРЕСА_2 її родини. Разом з тим, протягом всього часу, коли позивач порушує право користування квартирою АДРЕСА_2 , - вони продовжують оплачувати комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Неодноразово зверталися до поліції та врешті - решт, діючи в своїх інтересах, а також, в інтересах дітей, були змушені звернутися до суду позовом.

Просить у позові ОСОБА_5 відмовити.

15 жовтня 2020 року до суду від ОСОБА_5 надійшла відповідь на відзив на позовну заяву у справі № 760/16640/20, у якій зазначив, що своїми діями та безкінечними сварками відповідачі намагаються не захистити свої законні права щодо вселення та подальшого проживання у квартирі, а мають на меті чинити на нього моральний тиск для спонукання до приватизації квартири.

Звертає увагу, що разом з позовною заявою надано акт щодо встановлення факту не проживання відповідачів разом з їх неповнолітніми дітьми з 2008 року, що складає більше 12 років.

Протягом 12 років відповідачі не приймали участь в утриманні квартири та сплаті комунальних платежів. Не здійснювали дій щодо вселення до квартири та не звертались до суду за захистом своїх порушених прав.

Всі дії щодо вселення у квартиру, сплати комунальних платежів відповідачі почали здійснювати вже після початку конфлікту відносно приватизації квартири, починаючи з 2019 року.

28 жовтня 2020 року до суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив на позов у цивільній справі № 760/16640/20 від ОСОБА_1 у яких пояснила, що позивач у відповіді на відзив зазначає, що у них відсутні докази проживання у квартирі до 2018 року, а штамп у паспорті не є доказом такого проживання.

Однак, до 2018 року ОСОБА_5 не чинив їм перешкод у користуванні житлом, і вона, ОСОБА_1 , її чоловік ОСОБА_2 та їх діти ОСОБА_4 і ОСОБА_3 користувалися квартирою для проживання по мірі необхідності, виходячи з принципу поваги до житла та жодного разу, не будучи відсутніми в квартирі у строк понад 6 місяців без поважних причин. З приводу посилання позивача у відповіді на те, що вони раніше не зверталися до суду за захистом своїх прав, зазначає, що саме з грудня 2018 року ОСОБА_5 чинить перешкоди у користуванні житлом, не пускає до квартири АДРЕСА_2 , змінив на вхідних дверях замки, чим порушує право користування житловим приміщенням.

До грудня 2018 року право на проживання в квартирі фактично ним не порушувалося, з цього приводу не виникало спору, а тому необхідності звертатися за судовим захистом не було.

Фактично сплачують послуги щодо утримання будинку та прибудинкової території по мірі фінансових можливостей. Інші комунальні послуги не отримують з вини позивача, оскільки не мають змоги проживати в квартирі та контролювати кількість спожитих в ній послуг з постачання електроенергії, водопостачання/водовідведення, відсутній доступ до лічильників, відсутні дані рахунків-повідомлень.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_5 просить відмовити.

06.11.2020 до суду надійшли письмові пояснення третьої особи ОСОБА_6 , подані у межах справи № 760/16640/20, яка пояснила, що у квартирі з 2008 року та по сьогоднішній день постійно проживають позивач ОСОБА_5 із своєю сім`єю, дружиною та донькою. Постійно сплачують комунальні платежі за утримання квартири та здійснюють поточні ремонти. Відповідачі квартирою не користуються, своїх особистих речей в ній не зберігають.

Вона та відповідачі постійно проживають у будинку за адресою: АДРЕСА_4 - а з 2008 року.

Вже декілька років між відповідачами та нею існують конфлікти щодо її проживання у будинку.

Оскільки будинок не можливо виділити в натурі так як має один вхід, одну вбиральню, одну кухню, один коридор, постійно виникають конфлікти щодо місць загального користування. Через такі дії відповідачів вона зверталась до правоохоронних органів, що стало підставою складання відносно доньки протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Приблизно у 2018 році відповідачі виявили бажання приватизувати квартиру на всіх зареєстрованих у ній осіб з метою її подальшого продажу. Це, з її точки зору, є несправедливим. Тоді ж і виник конфлікт між сторонами.

03.12.2020 надійшов відзив ОСОБА_5 на позовну заяву у якому у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 та малолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_2 просить відмовити.

Ухвалою суду від 03 грудня 2020 року об`єднано в одне провадження цивільну справу № 760/13880/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють у власних інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні житлом та вселення та цивільну справу № 760/16640/20 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 та малолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_6 , Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м.Києві державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Присвоєно цій справі єдиний унікальний № 760/13880/20.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у судовому засіданні 09.11.2022 свої позовні вимоги підтримали, просили задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, проти задоволення позову ОСОБА_5 просили відмовити.

ОСОБА_5 в судове засідання 09.11.2022 не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив. Повідомлення про його виклик до суду було направлено судом за адресою реєстрації місця його проживання, однак конверт повернувся до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Треті особи у судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Від Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської РДА надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про відмову у позовах, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання (п.2 ч.3 ст. 71 ЖК УРСР).

У випадках, передбачених пунктами 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті.

Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Тобто, при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування слід встановити, скільки часу відповідачі не проживають у спірному приміщенні; які існують поважні причини їх не проживання у жилому приміщенні понад шість місяців.

З цього випливає, що законом на позивача покладається обов`язок доказування факту непроживання відповідача у спірному жилому приміщенні понад шість місяців до моменту звернення до суду із позовом.

У свою чергу відповідачі, які заперечують проти позову, мають належним чином довести, що непроживання у спірному житлі понад шість місяців зумовлено поважними причинами.

Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ст. 89 ЦПК України щодо оцінки доказів.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до частини четвертої даної статті до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені у статті 64 цього Кодексу.

З точки зору ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

З матеріалів справи вбачається, що однокімнатна квартира АДРЕСА_3 , була надана в користування ОСОБА_7 на підставі ордеру №Г275512 від 03 лютого 1976 року на житлове приміщення, який виданий на підставі рішення виконкому Ленінської Ради від 12.01.1976 №13. Квартира надана на сім`ю із трьох осіб, а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , яка у подальшому змінила прізвище ОСОБА_5ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_5 .

20жовтня 2000 року ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_2 та змінила прізвище на ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 22.11.2014 Солом`янським відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №608 від 14.10.2000.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 син- ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 помер, після смерті якого отримано свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.05.2015, зареєстроване в спадковому реєстрі за № 7-404.

Розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації №317 від 05.05.2014 ОСОБА_5 визначено наймачем житлового приміщення спірної квартири, у зв`язку із смертю ОСОБА_7 та за родинною згодою.

Встановлено, що у спірній квартирі зареєстровані 6 осіб: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання № 2127850 від 15.11.2018, № 12873777, 12873773,1287369,12873781 від 09.08.2020, №12916795 від 14.08.2020 .

Як вбачається з матеріалів справи у 2001 році, за згоди всіх членів сім`ї наймача, які тоді проживали в квартирі, ОСОБА_2 , вселився у квартиру АДРЕСА_2 та 12 квітня 2001 року в установленому порядку, зареєстрував в квартирі своє місце проживання. Тобто ОСОБА_2 вселився у квартиру з дотриманням вимог статті 65 ЖК України.

Як встановлено у судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, між сторонами існує конфліктна ситуація з приводу користування спірним майном, а саме квартирою АДРЕСА_3 . Як вбачається квартира є однокімнатною, зареєстрованих є 6 осіб, які складають окремі сім`ї.

Вказана обставина повністю підтверджується матеріалами справи та не заперечувалася сторонами.

Так, вбачається, що, починаючи з 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ініціювали питання про приватизацію спірної квартири.

Як пояснили у судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з грудня 2018 року відповідач ОСОБА_5 почав перешкоджати користуватися спільним майном, натомість ОСОБА_5 у позові посилається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом з малолітніми дітьми добровільно залишили спірне приміщення і почали проживати у селі Ходосівка.

ОСОБА_5 , обгрунтовуючи свої вимоги, надає акти про непроживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом з малолітніми дітьми, а останні надають докази про існування конфліктної ситуації між сторонами .

На що суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України право особи підлягає захисту у суді, якщо воно порушене, невизнане або оспорюване.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести об ставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом достовірно встановлено, що між сторонами існує давня конфліктна ситуація стосовно користування спірним жилим приміщенням та що конфлікт між ними виник саме з приводу приватизації спірної квартири.

Як підтвердили у судовому засіданні сторони, за згодою усієї родини відповідальним квартиронаймачем було визначено розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації №317 від 05.05.2014 ОСОБА_5 , тобто на 2014 рік конфлікту між сторонами не існувало.

Суд у зв`язку з цим не бере до уваги доводи і заперечення ОСОБА_5 , щодо того,що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та їх малолітні діти не проживають у спірній квартирі з 2008 року.

Судом з цих же підстав не приймаються до уваги акти про непроживання ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та їх малолітніх дітей у спірній квартирі.

Суд звертає увагу на ту обставину, що фактично ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та їх малолітні діти проживають у будинку за адресою АДРЕСА_4 .

Як вбачається з доданих до справи доказів, а саме довідки № 227632051 від 09.10.2020, будинок АДРЕСА_4 є садовим будинком, що розташований на земельній ділянці з цільовим призначенням - для колективного садівництва.

Судом встановлено та не спростовано ОСОБА_5 , що спірним жилим приміщенням ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та їх малолітні діти користувалися періодично, за потреби, оскільки проживати у одній кімнаті усім не було можливості, вказаний стан існував за згодою усіх повнолітніх членів родини, а спір виник лише коли постало питання про приватизацію спірної квартири.

Аналізуючи вищевикладене суд приходить до висновку про відмову у позовах, оскільки вважає, що проживання у кімнаті площею 16,56 кв.м. шести осіб, які складають різні сім`ї, при існуванні конфліктної ситуації -є фізично неможливим, є логічним, періодичне, користування спірною жилою площею кимось із проживаючих, у даному випадку ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та їх малолітніми дітьми, які вимушено проживають у селі Ходосіївка.

Виходячи з пояснень сторін, доданих до матеріалів справи доказів, суд приходить до висновку, що такий порядок користування спірною квартирою був встановлений за згодою усіх сторін та до певного часу влаштовував усіх членів родини.

Також звертає увагу, що вирішення спірної ситуації можливе лише добровільно, на умовах, що будуть мати на меті вирішення проблеми, а не створення додаткових.

Враховуючи вищенаведене, суд не знаходить підстав для задоволення позовів.

Керуючись ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст. 9, 64, 71, 72 Житлового кодексу України, ст.ст. 15, 16, 317, 319, 328, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 259, 263- 265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні первісного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що діють у своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні житлом та вселення - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 та малолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_6 , Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м.Києві державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Усатова І.А.