Провадження № 22-ц/4808/1145/22
Головуючий у 1 інстанції Тринчук В. В.
Суддя-доповідач Луганська
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Луганської В.М.

суддів: Баркова В.М., Девляшевського В.А.

за участю секретаря Кузів А.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду заяву ОСОБА_1 про відмову від позову

у справі

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 ,

на заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 жовтня 2021 року, ухвалене у складі судді Тринчук В.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась з зазначеними вимогами до ОСОБА_2 .

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 жовтня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 жовтня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Вирішити питання щодо судових витрат, стягнути з держави на його користь сплачений судовий збір у розмірі 840,00 грн та 584, 00 грн сплаченого виконавчого збору і 338, 00 грн сплачених витрат виконавчого провадження. Стягнути з ОСОБА_1 на його користь суму сплачених витрат на правову допомогу в сумі 5 000 грн.

Також зазначив,що відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України суд апеляційної інстанції чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання рішення, якщо, скасувавши рішення, він: закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю, задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

01 листопада 2022 року від представника позивачки ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на адресу Івано-Франківського апеляційного суду надійшла заява про відмову від позову.

03 листопада 2022 року від позивачки ОСОБА_1 надійшла заява про закриття провадження у справ, у зв`язку з відмовою від позову. Заява обґрунтована тим, що після відкриття провадження у справі №344/12099/20 Івано-Франківським апеляційним судом винесено нове судове рішення у справі №344/1962/ 19 про виключення відомостей про ОСОБА_2 , як батька дитини ОСОБА_6 з актового запису №2805 від 06 грудня 2018 року про народження ОСОБА_6 . ОСОБА_2 не є батьком ОСОБА_6 .

У судовому засідання представник позивачки ОСОБА_5 підтримав заяву про відмову від позову, пояснив суду, що позивачці відомі наслідки закриття провадження у справі, просить прийняти відмову позивачки від позову та закрити провадження у справі.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 підтримав заяву про відмову від позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухав учасників справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

До основних засад (принципів) цивільного судочинства належать, зокрема, диспозитивність, змагальність сторін та рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом (стаття 2 ЦПК України).

При цьому принцип диспозитивності цивільного судочинства передбачає, зокрема, право учасника справи розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до статті 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову а сторони мають право укласти між собою мирову угоду з додержанням правил цього Кодексу, що регулюють порядок і наслідки вчинення цих процесуальних дій.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206 і 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову , якою одночасно визнає нечинним судове рішення суду першої інстанції закриває провадження у справі.

Згідно з частинами першою-третьою статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 подала заяву про відмову від позову, яка відповідає вимогам статті 206 ЦПК України, змістом цього процесуального звернення представник позивачки ОСОБА_5 підтвердив, що наслідки відмови від позову та закриття провадження у справі його довірительці відомі та зрозумілі, така заява підлягає задоволенню, провадження у справі закриттю, а заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 жовтня 2021 року підлягає визнанню нечинними.

Підстав для неприйняття відмови позивача від позову не встановлено.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, колегія суддів виходить з наступного.

Види судових витрат, порядок їхньої оплати, розподілу, зменшення розміру тощо встановлено главою 8 ЦПК України.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи відповідно до частин першої - третьої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Як вбачається із матеріалів справи відповідачем ОСОБА_2 сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 жовтня 2021 року у розмірі 1260, 00 грн (т.с.2 а.с.103).

З урахуванням положень ч.2 ст.142 ЦПК України на користь відповідача по справі підлягає поверненню судовий збір з Державного бюджету у розмірі 50% за подання апеляційної скарги на заочне рішення в сумі 630, 00 грн.

Частиною третьою ст. 142 ЦПК України встановлено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача.

В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що відповідач підтримує заяву про стягнення з позивачки судових витрат про які зазначено в апеляційній скарзі.

Позивачкою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_5 , подано заяву про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги від 11 червня 2018 року (т.с.2 а.с.76-77), додаткова угода №1/3 від 01 жовтня 2018 року (т.с.2 а.с.78), додаткова угода №2/3 від 10 грудня 2021 року до договору про надання правової допомоги від 01 червня 2018 року, детальний опис послуг наданих ОСОБА_2 (т.с.2 а.с.80), акт наданих послуг в рамках договору про надання правової допомоги (т.с.2 а.с.81).

До апеляційної скарги відповідачем додано додаткову угоду №3/3 від 13 вересня 2022 року до договору про надання правової допомоги від 01 червня 2018 року згідно якої гонорар адвоката за участь у справі №344/12099/20 на стадії оскарження в Івано-Франківському апеляційному суді заочного рішення Івано- Франківського міського суду від 21 жовтня 2021 року становить 3000, 00 грн., підготовка апеляційної скарги -2000, 00 грн, представництво інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції 1000, 00 грн. (т.с.2 а.с.107). Надано суду детальний опис послуг наданих ОСОБА_2 на підставі договору про надання правової допомоги від 01 червня 2018 року та додаткової угоди №3/3 від 13 вересня 2022 року.

Від позивачки ОСОБА_1 надійшла заява про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Враховуючи співмірність розміру витрат на оплату послуг адвокатів зі: складністю справи та виконаних адвокатами робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); ціною позову та значенням справи для сторони, а також з урахуванням поданого відповідачем заперечення щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу, доводів щодо їх неспівмірності, апеляційний суд дійшов висновку про часткове стягнення судових витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, у зменшеному розмірі 1500, 00 грн. Розмір понесених витрат на таку суму відповідає принципу співмірності із складністю справи та виконаним адвокатом обсягом послуг у суді апеляційної інстанції.

Що стосується заяви відповідача про поворот виконання заочного рішення Івано-Франківського міського суду від 21 жовтня 2021 року,в частині сплати судового збору на користь держави в розмірі 840, 00 грн, витрат на правову допомогу в розмірі 5000 колегія суддів виходить з наступного.

До апеляційної скарги відповідачем додано копію квитанції від 13 січня 2022 року про сплату боргу за виконавчим провадженням №68050849 у розмірі 1093, 40 грн (т.с.2 а.с.105) та копію квитанції про сплату боргу за виконавчим провадженням №68147600 у розмірі 5669, 00 грн (т.с.2 а.с.106).

Відповідно до частини першої статті 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

За змістом частин першої-третьої статті 444 ЦПК України поворот виконання рішення, якщо цього вимагає відповідач, можливий у будь-якому випадку, незалежно від того, в якому порядку (апеляційному, касаційному чи за нововиявленими обставинами) скасовано судове рішення.

Поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності таких умов: щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші; щоб виконане рішення було скасовано вищестоящим судом повністю чи змінено із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі. В усіх інших випадках розгляд питань про повернення стягненого в порядку цивільного судочинства відбуватися не може (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-53цс15, постанові Верховного Суду від 28 січня 2018 року у справі № 203/2612/13-ц.

У частині другій статті 445 ЦПК України визначено, що у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

Отже, у справах про стягнення аліментів поворот виконання рішення суду не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача. Такий висновок зроблений у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 20 червня 2019 року (провадження № 61-14640сво18).

Заява про поворот виконання рішення суду не містять належного обґрунтування та доказів, за яких суд апеляційної інстанції може зробити висновок, що рішення суду було обґрунтовано на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача. У зв`язку з цим в задоволенні заяви про поворот виконання рішення слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 206, 255, 373, 374 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про відмову від позову до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Визнати нечинним заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 жовтня 2021 року.

Провадження у справі № 344/12099/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, закрити.

Повернути ОСОБА_2 з Державного бюджету судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 630, 00 грн у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , витрати на правову допомогу у розмірі 1500, 00 грн.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про поворот виконання заочного рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 жовтня 2021 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 21 листопада2022 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.М. Барков

В.А.Девляшевський