Дата документу 23.11.2022
Справа № 334/4421/22
Провадження № 2/334/2650/22
23 листопада 2022 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя в складі головуючого судді Коломаренко К.А., при секретарі Цілінко А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, -
05 жовтня 2022 року до Ленінського районного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу.
Позов мотивує тим, що 05.07.2008 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що 05.07.2008 року складено відповідний актовий запис № 321. Від шлюбу є спільні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на сьогоднішній день вже є повнолітньою, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є неповнолітнім. Одруження позивача з відповідачем виявилось наприкінці спільного життя виявилось невдалим. У подружжя наявна несумісність характерів, різні погляди на ведення господарства та виховання дітей. Зазначає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача. На неодноразові звернення позивача до відповідача про налагодження та вирішення спірних питань, подальшого сільного життя, позивач отримував постійні відмови від відповідача. Подружжя не проживає як родину вже рік, шлюбних стосунків не підтримують. Враховуючи вищевикладене, просить шлюб розірвати.
Ухвалою суду від 06.10.2022 року позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу виправити недоліки позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення ухвали суду.
17.10.2022 року від позивача надійшла позовна заява після усунення недоліків.
Ухвалою суду від 18.10.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до позовної заяви додана заява про розгляд справи без участі позивача. 25.10.2022 року через канцелярію суду надійшло заява позивача, в якій він зазначає, що проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи судом повідомлена у встановленому законом порядку, про що свідчить конверти, які повернулися на адресу суду 24.10.2022 року з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та 16.11.2022 року з відміткою "адресат відмовився". Також про розгляд справи повідомлявся шляхом розміщення на офіційному веб-сайті судової влади України оголошення про виклик в судове засідання. Про причину неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала.
За приписами ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, з урахуванням змісту статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення.
Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Дані правовідносини регулюються ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Шлюб між сторонами в справі зареєстрований 05 липня 2008 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 321, про що свідчить Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 10).
Від шлюбу сторони мають двоє дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 08.07.2004 року, та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 10.06.2015 року
Подружжя не підтримує шлюбних відносин, шлюб носить формальний характер.
Спільне життя сторін не склалося в зв`язку з несумісністю характерів, різними поглядами на ведення господарства та виховання дітей. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливо. На даний момент ведення між сторонами спільного господарства припинено. Сторони проживають окремо.
Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Згідно із постановою Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.
Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та моральні принципи. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню.
Як встановлено судом, сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, спільне проживання припинено. Шлюб існує лише формально й зберегти сім`ю неможливо. Зважаючи на дійсні причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем, подальше життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.
Таким чином суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.
У відповідності до вимог ст. 28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм іменем. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається з прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із Закону, звичаю національної меншини, до якої вона належить.
Зокрема, Законом України № 2398-У1 «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», який набув чинності 27.07.2010р., внесено зміни до ст. 235 ЦК України, а саме було доповнено частиною другою, згідно якої у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації шлюбу, що розривається.
Статтею 295 ЦК передбачено, що прізвище фізичної особи може бути змінене у разі реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу або визнання його недійсним.
Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 05.07.2008 року, вбачається, що відповідач при реєстрації шлюбу залишила дошлюбне прізвище, а отже вирішення питання щодо відновлення дошлюбного прізвища не доцільно.
Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України після набрання рішенням законної сили необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Вимог про стягнення судових витрат позивач ОСОБА_1 не заявляв, тому такі витрати слід віднести на його рахунок.
Керуючись ст.ст.10,12,13,76,77,81,141,259,263-265,268,273,280-283,352,354 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який був зареєстрований 05.07.2008 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 321 - розірвати.
Шлюб вважати припиненим у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Роз`яснити сторонам, що шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до відповідного відділу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана в порядку і строки, визначені ст. 284 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені ст.ст. 354-355 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Суддя: Коломаренко К. А.