Справа № 700/574/22
Провадження № 2/700/233/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,

розглянувши у вікритому судовому засіданні в смт.Лисянка цивільну справу №700/574/22, провадження №2/700/233/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, третя сторона, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, третя сторона, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому нерухоме майно, а саме: житловий будинок із надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Вона є дружиною та спадкоємцем майна померлого ОСОБА_3 за законом. 03 серпня 2022 року, звернувшись до Лисянської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкового майна, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з пропуском терміну, встановленого законодавством для прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Спадкодавець за життя заповіту не залишив, інший спадкоємець, син померлого ОСОБА_2 відмовився від частини своєї спадщини. Зважаючи на те, що вона фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючи зі спадкодавцем до дня його смерті, не відмовляється від спадкового майна, то просить суд встановити факт прийняття нею спадщини після смерті чоловіка та визнати право власності на вказане спадкове майно.

Позивач у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просить розглянути справу без його участі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просить розглянути справу без його участі. Проти задовлення позовних вимог не заперечує.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданим повторно 21.07.2022 року та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 08.02.2000 року.

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, до складу якого входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Із довідок виконавчого комітету Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області с. Кам`яний Брід від 24.08.2022 року № 1-242 К,1-243 К вбачається, що ОСОБА_1 , 1949 р.н. постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 , зі своїм чоловіком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно із записом у по господарській книзі №42 за 2021-2025 роки, особового рахунка домогосподарства № НОМЕР_3 , знаходиться житловий будинок розміром 9х8 метрів, стіни якого глиняні, обкладений цеглою, дах покритий шифером, побудований в 1968 році, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 рахується за померлим ОСОБА_3 . Правовстановлюючі документи на вищевказаний житловий будинок не видавалися.

ОСОБА_1 , бажаючи оформити спадщину після смерті чоловіка, звернулася із заявою до нотаріальної контори.

Відповідно до постанови державного нотаріуса Лисянської державної нотаріальної контори від 03.08.2022 року №613/02-31, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропуском терміну, встановленого законодавством для прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Крім того, нотаріусом зазначено, що в зазначений законодавством термін заяву про прийняття спадщини подав ОСОБА_2 , на підставі якої заведено спадкову справу. Але за отриманням свідоцтва про право на спадщину не звертався.

Згідно із заявою ОСОБА_2 від 31.08.2022 року, наявною у матеріалах справи, останній як спадкоємець майна померлого, відмовився від прийняття спадщини та не заперечує щодо прийняття спадкового майна його матір`ю ОСОБА_1 , яка проживала із батьком ОСОБА_3 та фактично прийняла спадщину після його смерті.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Ст. 549 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до рекомендацій листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст.555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом. Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статтей 529-531 ЦК УРСР .

Згідно з пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" «Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом».

Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини (пункт 113) передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Положеннями ст.548 ЦК УРСР від 1963 р., які були чинні на час відкриття спадщини, визнається, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР від 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно з роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до ст.549 ЦК Української РСР 1963 року.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" заява про встановлення факту прийняття спадщини може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном.

При вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини суд має виходити з положень ст.549 ЦК УРСР (1963р.), за якою діями, що свідчать про прийняття спадщини є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини.

Отже, позивач фактично прийняла спадщину, шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, про що свідчить вищезазначена довідка виконавчого комітету Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області с. Кам`яний Брід від 24.08.2022 року № 1-242 К.

Згідно зі ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік вказаних фактів не є вичерпним, що зазначено в ч. 2 ст. 315 ЦПК України. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд встановлює, за наявності підстав, і інші факти, що мають юридичне значення.

З урахуванням вищевказаного, оцінивши встановлені по справі обставини у всій їх сукупності, суд вважає що заява ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини після смерті чоловіка, підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, оскільки позивач не може оформити право власності на вищевказане спадкове майно з причин відсутності правовстановлюючих документів, що також стало підставою для відмови у вчинені нотаріальної дії, іншим шляхом, ніж через суд, вона не може захистити своє право на спадкове майно, тому суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, що не буде суперечити закону та при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину, тому за нею необхідно визнати право власності на житловий будинок, що залишився після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 524-526,529, 534, 549 ЦК України 1963 року, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76, 81, 89, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, третя сторона, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , місце проживання: с. Кам`яний Брід Звенигородського району Черкаської області, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. В. Бесараб