Справа № 353/749/22
Провадження № 2-о/353/45/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Лущак Н.І.,

з участю: секретаря судового засідання Головатчук І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , звернулися в суд із спільною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги обгрунтували тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31.07.2012 року. У шлюбі у них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сумісне життя між ними не склалося, вони віддалилися один від одного, між ними склалися відносини не притаманні для сімейного життя. Тому ними спільно було вирішено подати дану заяву, оскільки почуттів один до одного не залишилося, причини для збереження даного шлюбу відсутні, оскільки шлюб є тільки формальним, підстав для примирення у них немає. Між ними досягнуто згоди стосовно місця проживання та участі у вихованні спільних дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що свідчить нотаріально посвідчений Договір від 08.09.2022 року, відповідно до якого дочки залишаються проживати з батьком, при цьому мати має право на участь у житті та вихованні дітей в порядку, передбаченому Договором. Будь-які спори стосовно майна або інших питань між ними відсутні.

В судове засідання заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явилися, однак 11.10.2022 року від їхнього представника адвоката Голуба Г.С. на електронну адресу суду надійшла заява, в якій він просив розгляд справи провести без участі заявників, їх представника та прийняти рішення по даній справі (а.с. 29).

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав:

Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За змістом ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 109 СК України подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити: з ким з них будуть проживати діти; яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Відповідно до ч. 3 ст.109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Судом встановлено, що сторони згідно свідоцтва про шлюб, перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31.07.2012 року (а.с. 8). У шлюбі у них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 9, 10), де у графі батько вказано « ОСОБА_2 », а в графі мати « ОСОБА_1 ».

Встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося, вони віддалилися один від одного, між ними склалися відносини не притаманні для сімейного життя. Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, будь-яких спорів стосовно майна між ними немає, що має істотне значення.

Суд вважає, що спільна заява подружжя про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що ОСОБА_1 не просила відновити їй дошлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_5 ».

Як вбачається із матеріалів справи, 08.09.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено «Договір про визначення місця проживання дітей та участь батьків у їх вихованні», посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Дуб`як І.М., зареєстрований в реєстрі за № 575 (а.с. 11).

Відповідно до цього договору Батьки домовилися про місце проживання Дітей та про порядок здійснення батьківських прав Батьком та ОСОБА_6 , яка проживатиме окремо від Дітей (пункт 2 Договору).

Згідно пункту 3 Договору, місцем проживання Дітей Батьки визначили місце проживання Батька ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . У разі зміни місця проживання Дітей, Батько зобов`язується попереджати Матір письмово із вказанням точного місця проживання Дітей не пізніше одного місяця з моменту зміни місця проживання.

Згідно п.п. 7, 8 даного Договору Батько зобов`язується піклуватися про здоров`я дітей, брати участь у вихованні дітей, забезпечити дітям достатній рівень освіти незалежно від стосунків сторін. Батько зобов`язується не перешкоджати спілкуванню Дітей з ОСОБА_6 . Мати зобов`язується: брати участь у вихованні та духовному розвитку дітей, незалежно від стосунків з Батьком; за попередньою домовленістю з Батьком, приїхати в місце проживання Дітей, або інше, спеціально обумовлене Батьками місце, забрати Дітей для проведення спільного дозвілля та повернути їх у визначений час у місце проживання, або інше, спеціально обумовлене Батьками місце.

Судом встановлено, що батьки дійшли спільного рішення щодо місця проживання малолітніх дітейта яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Визначення місця проживання малолітніх дітей разом з батьком не впливатиме на взаємовідносини матері із дітьми, оскільки не позбавляє матір батьківських прав та не звільняє її від виконання своїх батьківських обов`язків. Мати не обмежена у можливості реалізації належного їй права на спілкування із дітьми.

Враховуючи викладене, з огляду на спільну заяву подружжя, обставини, викладені в ній, той факт, що шлюбні відносини між заявниками фактично припинилися, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе і суперечить їх інтересам та інтересам дітей, суд дійшов висновку, що шлюб між заявниками існує формально і повинен бути розірваним.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищенаведене, ст.ст. 5, 7, 18, 51, 56, 104, 109, 110, 112, 113, 114 СК України, керуючись ч. 1 ст. 82, 89, ст.ст. 258, 263-265, 268, 273, 293-294 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Спільну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованою по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованим по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований 31 липня 2012 року у Петрилівській сільській раді Тлумацького району Івано-Франківській області, актовий запис № 3 - розірвати.

Місцем проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначити місце проживання їх батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованій по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , шлюбне прізвище « ОСОБА_5 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийН. І. ЛУЩАК