Справа № 346/1112/22
Провадження № 2/346/805/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2022 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.,

секретаря Копильців І.М.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом та посилається на те, що 20.02.2014 року рішенням Коломийського міськрайонного суду шлюб між ним та відповідачем ОСОБА_2 розірвано, неповнолітню дочку ОСОБА_3 залишено проживати з відповідачем. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 28.07.2021 з нього, ОСОБА_1 присуджено стягувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дочки у розмірі 2500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття

Вказує, що на даний час його матеріальний стан погіршився , він не може працювати так як погіршився стан його здоров я, витрачає кошти на лікування, не являється інвалідом і як наслідок не має доходів, а живе на заощаджені ним кошти, що здійснює догляд за перестарілою матір`ю, яка є інвалідом другої групи. У зв`язку з цим він, позивач, допустив заборгованість по аліментах так як його матеріальне становище та стан здоров`я з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів погіршились. Крім того вказав, що його неповнолітня дочка з ним рідко спілкується. Зазначає, що розмір стягуваних аліментів є надмірним.

Просить суд змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати з нього, ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дитини ОСОБА_6 ,2006 р.н. у розмірі 1500 грн. , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, доповнивши, що за рекомендаціями лікаря він не може працювати, і на даний час його матеріальне становище змінилось.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечила обставини на які посилається позивач. Зазначила, що після розірвання шлюбу неповнолітня дитина проживає з нею і знаходиться на повному її утриманні, що відповідач деякий час працював за кордоном та отримував заробітну плату. Ствердила, що відповідач не приймає жодної участі у вихованні та утриманні дочки і як наслідок у останнього виникла заборгованість по сплаті аліментів.

Вказала, що хвороба позивача не може бути однією з причин для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів. Батько дитини за час навчання дочки ОСОБА_7 у ліцей не навідувався, батьківські збори не відвідував, не приймав участі у житті дитини, в той час як їх дочка ОСОБА_7 перебуває на диспансерному обліку в гастроентеролога і потребує періодичних курсів лікування .

Вважає, що доводи позивача про те, що він здійснює догляд за матір`ю є перебільшені, оскільки їй відомо, що коли його мати потрапила в лікарню позивач не цікавився її станом здоров`я та не відвідував. Вказує, що позивачем не надано доказів на підтвердження погіршення його матеріального становища. Просила в задоволенні позову відмовити повністю.

Враховуючи пояснення позивача та заперечення відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить висновків.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 28 липня 2021 року збільшено розмір стягуваних із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання їхньої неповнолітньої дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2500 грн щомісячно до досягнення нею повноліття (а.с.7-8) Дане рішення набрало законної сили. Згідно довідки Коршівської сільської ради Жукотинського старостинського округу № 380 від 01.09.2021 до складу сім ї позивача ОСОБА_1 входять - мати ОСОБА_9 , 1946 р.н. (а.с.10), яка відповідно до копії посвідчення № НОМЕР_1 є інвалідом другої групи (а.с.9) та брат ОСОБА_10 , який фактично не проживає з останніми.

З наданої позивачем виписки, з медичної картки стаціонарного хворого № 8925 вбачається, що позивач ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в відділенні судинної неврології КНП "Коломийська районна лікарня" КМР з 21.12.2021р. по 31.12.2021р.(а.с.13).

Неповнолітня ОСОБА_3 2006 р.н. перебуває на диспансерному обліку в гастроентеролога і потребує періодичних курсів лікування, що підтверджується висновком ЛКК № 90 від 10.05.2022 (а.с.34)

Згідно відповіді на запит № 104732175 від 03.06.2021 Державної прикордонної служби України позивач ОСОБА_11 перетинав державний кордон з 10.05.2018 по 03.06.2021 (а.с.39-42)

Довідкою Коломийського відділу ДВС у Коломийському районі від 04.05.2022 АСВП № 66812486 підтверджено про наявність у позивача станом на 01.05.2022 заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 20 000 грн (а.с.38).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що через хворобу не має змоги працювати, у нього змінився матеріальний стан, оскільки наразі на його утриманні перебуває перестаріла матір.

Посилання позивача на погіршення стану здоров`я, як на підставу зменшення розміру аліментів, суд вважає безпідставним. Згідно представлених медичних документів позивачу встановлено діагноз: остеохондроз попереково-крижового відділу хребта , протрузія диску в сегменті 1.4-1.5 з корінцевим болевим синдромом , та по рекомендації лікаря: уникати психо-емоційних, фізичних перенавантажень та переохолоджень (а.с.11,12,13) Позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу, який би встановлював йому обмеження працездатності, а відтак неможливість, в зв`язку з цим працевлаштуватися.

Батько зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини, оскільки він не є непрацездатною особою. Це відповідає інтересам дитини та захищає її права.

Згідно ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першоюстатті 76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та другастатті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК Україниобставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зістаттею 80 ЦПК Українидостатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд зазначає, що довідка про склад сім`ї позивача містить інформацію, що останній проживає та зареєстрований з матір`ю ОСОБА_9 . Однак даних щодо її утримання позивачем суду не представлено. Крім того, перебування на утриманні інших осіб не є безумовною підставою для задоволення позовних вимог та підставою для зменшення розміру аліментів,оскільки зменшення розміру утримання дитини за рахунок іншого утриманця не відповідає засадам розумності та справедливості.

Також позивачем не надано доказів на підтвердження його доводів про погіршення його матеріального стану, що робить неможливим сплату аліментів у встановленому рішенням суду розмірі.

Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Враховуючи обставини справи, а також те, що позивач працездатний, будь-яких належних та допустимих доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання дитини не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, тому, в позові про зміну розміру аліментів необхідно відмовити.

На підставі наведеного та ст.ст.181,182,192 СК України, керуючись ст.ст. 268,282, 284, 294 ЦПК України ,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 24 травня 2022 року

Суддя Беркещук Б. Б.