ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 грудня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/279/22

Головуючий у першій інстанції Олещенко В. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1028/22

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді: Шитченко Н.В.,

суддів: Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

місце ухвалення рішення суду м. Чернігів,

час проголошення рішення 11 год 48 хв.,

дата складання повного тексту рішення суду 15 серпня 2022 року.

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідача на його користь 261 528,20 грн матеріальної шкоди.

Мотивуючи заявлені вимоги, зазначав, що у результаті ДТП, яка сталася 29 жовтня 2021 року за участю транспортного засобу АЗЛК під керуванням ОСОБА_2 , його автомобілю марки Mercedes-Benz E 200 CDI було завдано механічних ушкоджень. Винність дій відповідача у порушенні ним вимог ПДР підтверджується постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 грудня 2021 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правову відповідальність транспортного засобу АЗЛК було застраховано у НАСК «Оранта». Даною страховою компанією проведено розрахунок страхового відшкодування, згідно з яким вартість матеріального збитку, спричиненого позивачу, склала 599 720 грн, а вартість відновлюваного ремонту з урахуванням зносу транспортного засобу 391 528,2 грн. Згодом страховою компанією позивачу виплачено страхове відшкодування у розмірі 130 000 грн.

Оскільки ДТП сталася з вини відповідача, а вартість майнового збитку, завданого пошкодженням належного позивачу автомобіля, перевищує виплачений розмір страхового відшкодування, слід стягнути з ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням.

Рішенням Чернігівського районного суду від 10 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 261 528 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник відповідача адвокат Кінебас О.М., посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просить скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції, обґрунтовуючи розмір матеріальної шкоди, залишив поза увагою те, що розрахунок страхового відшкодування від 21 грудня 2021 року є лише зведеним документом, який містить в собі інформацію щодо вартості пошкодженого транспортного засобу, його ремонту та необхідних для цього деталей, і сам по собі не може підтверджувати розмір матеріальних збитків, завданих власнику пошкодженого автомобіля.

Зазначає, що зведена таблиця даних про розмір збитку, яка є складовою частиною висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 26 листопада 2021 року, також не може бути беззаперечним доказом розміру матеріальної шкоди, оскільки з даної таблиці неможливо встановити, хто та коли проводив це дослідження, чи було воно проведено відповідно до методики, чи мала особа, яка його проводила, відповідний сертифікат тощо.

Звертає увагу суду на те, що за змістом доданого до позову протоколу (акту) огляду ТЗ цей огляд проводився 02 листопада 2021 року, тобто через три дні після ДТП і лише у присутності власника автомобіля ОСОБА_1 . Крім того, протокол складено не оцінювачем (експертом), а аварійним комісаром ОСОБА_3 , що суперечить п. 5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Наголошує на тому, що і 26 листопада 2021 року дослідження було проведено за відсутності ОСОБА_2 , у зв`язку з чим відповідач був позбавлений можливості висловити свої заперечення щодо тих чи інших висновків експерта, і, враховуючи те, що автомобіль позивача визнано фізично знищеним та його вартість після ДТП визначена у розмірі 7 518,33 грн, у сторони відповідача наявні сумніви щодо об`єктивності проведеного дослідження.

У наданому відзиві представник позивача адвокат Яковлев А.Л., вважаючи доводи апеляційної скарги безпідставними і такими, що не відповідають нормам діючого законодавства і матеріалам справи, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Доводи відзиву зводяться до того, що проведене НАСК «Оранта» дослідження по своїй суті не являється автотоварознавчим дослідженням експерта і здійснено на виконання вимог ст. 34, 36 до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Представник посилається на приписи Типового положення про організацію діяльності комісарів, відповідно до яких аварійний комісар має повноваження з`ясовувати причини настання страхового випадку та визначати розмір збитків, а також несе персональну відповідальність за достовірність відомостей, зазначених у аварійному сертифікаті.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що шкода, яку позивач просить відшкодувати, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, а тому підлягає відшкодуванню за правилами ст. 1187, 1188 ЦК України. Районний суд указав, що НАСК «Оранта» виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 130 000 грн, отже, враховуючи приписи ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодуванню на користь позивача належить різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. Суд констатував, що сторона відповідача не спростувала заявлений позивачем розмір майнової шкоди та не довела, що шкода була завдана йому в іншому розмірі.

Суд апеляційної інстанції погоджується з прийнятим висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

У справі встановлено, що 29 жовтня 2021 року, о 12 год 15 хв. у м. Чернігові по вул. Преображенська, 5, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки АЗЛК реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував мокрого стану проїзної частини, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем марки Mercedes-Benz E 200 CDI реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 12.1, 11.3 ПДР України.

Наведені вище обставини підтверджуються копією постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 грудня 2021 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн (а.с. 9). Указане судове рішення в апеляційному порядку не оскаржувалося та набрало законної сили.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником автомобіля марки Mercedes-Benz E 200 CDI реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_1 (а.с. 33).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу АЗЛК була застрахована у НАСК «Оранта» відповідно до полісу № 205205021 від 30 липня 2021 року.

З розрахунку страхового відшкодування від 21 грудня 2021 року вбачається, що дійсна вартість автомобіля марки Mercedes-Benz E 200 CDI реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 599 720 грн; вартість відновлювального ремонту ТЗ (без врахування зносу деталей, що замінюється) 683 916,20 грн; дійсна вартість указаного автомобіля складає 599 720 грн; розмір матеріального збитку (з врахуванням зносу деталей, що замінюється) 391 528,20 грн (а.с. 4). Сума виплаченого НАСК «Оранта» страхового відшкодування становить 130 000 грн.

02 листопада 2021 року представником НАСК «Оранта» Почкаєм В.М. у присутності позивача проведено огляд транспортного засобу марки Mercedes-Benz E 200 CDI, що підтверджується копією протоколу (акту) огляду транспортного засобу, у якому міститься перелік наявних у автомобіля пошкоджень, отриманих 29 жовтня 2021 року під час ДТП (а.с. 6-8).

Відповідно до копії зведеної таблиці даних про розмір збитку у дослідженні № АА 6750 ХН-2, складеному 26 листопада 2021 року, вбачається, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля марки Mercedes-Benz E 200 CDI реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 391 528,20 грн (а.с. 5).

З наданого на запит апеляційного суду дослідження № АА 6750 ХН2, складеного 26 листопада 2021 року спеціалістом ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» Дубенком В.В., вбачається, що матеріальний збиток, визначений на підставі протоколу огляду автомобіля та завданий власнику КТЗ марки Mercedes-Benz E 200 CDI реєстраційний номер НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП, становить 599 720 грн, а вартість металобрухту указаного транспортного засобу складає 7 518,33 грн (а.с. 90-96).

Звернувшись з позовом про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, ОСОБА_1 зазначав, що пригода сталася з вини водія ОСОБА_2 , цивільно-правову відповідальність якого застраховано у НАСК «Оранта», а виплачене йому страховиком страхове відшкодування не покрило вартості майнового збитку, а саме, вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ч. 1 ст. 1194 ЦК України).

За правилом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 даного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Проаналізувавши у повній мірі вищенаведені норми та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 завданої матеріальної шкоди.

За матеріалами справи встановлено, що 29 жовтня 2021 року, о 12 год 15 хв, у м. Чернігові по вул. Преображенська, 5 сталася ДТП за участю автомобіля марки АЗЛК реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки Mercedes-Benz E 200 CDI реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . У результаті ДТП транспортний засіб позивача зазнав механічних пошкоджень.

Винність дій ОСОБА_2 у порушенні ПДР України встановлена постановою Деснянського районного суду м. Чернігові від 10 грудня 2021 року. Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у НАСК «Оранта», яка здійснила ОСОБА_1 виплату страхового відшкодування у межах ліміту відповідальності за полісом № 205205021 від 30 липня 2021 року у розмірі 130 000 грн.

За даними проведеного 26 листопада 2021 року дослідження вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля марки Mercedes-Benz E 200 CDI реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 391 528,20 грн. Аналогічні відомості щодо розміру матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу позивача, містяться й у розрахунку страхового відшкодування, складеного НАСК «Оранта» 21 грудня 2021 року.

Беручи до уваги наведені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з відповідача, як з винної у вчиненні ДТП особи, підлягає стягненню розмір відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля за мінусом виплаченого страховою компанією страхового відшкодування.

Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до неналежності як доказу у справі проведеного страхового компанією дослідження щодо розміру завданої ОСОБА_1 матеріальної шкоди. Апеляційний суд погоджується з доводами відзиву на апеляційну скаргу, за якими проведення працівниками НАСК «Оранта» дослідження транспортного засобу виконано відповідно до положень ст.ст. 34, 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з метою визначення причин страхового випадку та прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування.

Належні та допустимі докази на підтвердження необ`єктивності проведеного огляду автомобіля та автотоварознавчого дослідження, в тому числі і через відсутність відповідача під час таких дій, матеріали справи не містять. Тобто, стверджуючи про проведення автотоварознавчого дослідження з порушенням чинного законодавства (некомпетентною особою та у відсутності ОСОБА_2 ), сторона відповідача не навела та не надала суду відповідних доказів на спростування наявного розміру матеріального збитку, зважаючи на те, що відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач не скористався правом заявити клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи, а наслідки вчинення чи не вчинення відповідних процесуальних дій несе сторона (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Отже, твердження відповідача про неналежність як доказу у справі автотоварознавчого дослідження щодо розміру завданого матеріального збитку є припущеннями, на яких не може ґрунтуватись судове рішення.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд приходить висновку, що суд першої інстанції правильно визначив наявність правових підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди. Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують і не дають підстави для скасування правильного по суті судового рішення, яке постановлене з дотриманням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 серпня 2022 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: О.Є. Мамонова

О.І. Онищенко