Справа № 214/9663/21
2/214/1445/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 жовтня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , уточнивши який, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований 10.06.2016 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис №997.

В обґрунтування пред`явлених вимог позивачка зазначила, що вона ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . 10.06.2016 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Між ними досягнуто угоди про те, що спільна дитина ОСОБА_3 , проживатиме з нею. Перешкоджати відносинам, спілкуванню і зустрічам батька з дитиною, не буде. Спочатку їхнє спільне життя складалось добре, проте протягом останніх років шлюбні відносини між ними поступово погіршились і в результаті стали тільки формальними, оскільки відсутнє нормальне спілкування та взаємоповага. Спільне життя не склалося через відсутність порозуміння. Тому подальше сумісне життя суперечить особистим інтересам, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. В останні три роки між ними постійно виникають сварки внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, мають місце непорозуміння з різних питань сімейного життя, через взаємні претензії один до одного. У зв`язку із цим шлюбні стосунки були фактично припинені з 2020 року. Відповідно до вимог ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (ст. 56 СК України). Згідно з ч.2 ст.104 та ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, де передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 5 Протоколу №7Конвенції про захист прав людини і основоположних .. встановлено. Що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах ми дітьми користуються рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Акцентує увагу на тому, що відсутність вільної згоди на розірвання шлюбу іншим з подружжя не є перепоною. В Україні регулювання шлюбно-сімейних відносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, розуміння. Встановивши право одного з подружжя не пред`явлення позову про розірвання шлюбу, держава забезпечує принцип свободи розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Звертає увагу суду, що подальше спільне життя з відповідачем неможливе та буде суперечити їхнім інтересам. Пунктом 10 Постанови ВСУ за №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. З огляду на вище викладені обставини, поновлення шлюбно-сімейних відносин та збереження сім`ї є неможливим, у зв`язку з цим просить термін для примирення їм не надавати, оскільки спільне життя з відповідачем буде порушувати її право на розірвання шлюбу. Спільної сумісної власності не мають, тому спірні питання щодо поділу майна відсутні.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, відзиву не подавав, у зв`язку з чим на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи.

У судовому засіданні досліджені наступні письмові докази: свідоцтво про шлюб (а.с.9), свідоцтво про народження (а.с.10).

Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належним доказом: свідоцтво про шлюб (а.с.9), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме перебування сторін у шлюбі.

Суд вважає належним доказом свідоцтво про народження (а.с. 10), так як цей доказ підтверджує той факт, що у сторін в шлюбі народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд, відповідно до ст.78 ЦПК України вважає досліджені у судовому засіданні письмові докази, які визнані належними, допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази, визнані судом належними та допустимими, є достовірними.

10.06.2016 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 997, що вбачається зі свідоцтва (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилась донька ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 10)

Судовим розглядом встановлено, що спільне життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися з 2020 року, сторони проживають окремо, ведення спільного господарства не ведуть.

Вказані обставини встановлені поясненнями позивачки, викладеними в позові, та не спростовані жодними доказами з боку відповідача.

До взаємин між сторонами належить застосувати норми СК України.

Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України.

Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання.

Таким чином, суд вважає, що збереження шлюбу між подружжям неможливе, оскільки це суперечитиме інтересам позивачки, відзив із викладенням заперечень проти розірвання шлюбу, клопотання про надання строку на примирення, відповідач не надавав, тому позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, на підставі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки витрати по сплаті судового збору в сумі 992 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст.3, 110-115 СК України, ст.ст.2, 4, 5, 12, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 223, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 10.06.2016 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 997 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , витрати по сплаті судового збору в сумі 992 грн. 40 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його підписання не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов