Ухвала

16 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 138/1803/19

провадження № 61-11038ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду

від 28 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку та земельної ділянки та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділення в натурі частки нерухомого майна та припинення права спільної часткової власності,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку та земельної ділянки.

У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до

ОСОБА_1 про виділення в натурі частки нерухомого майна та припинення права спільної часткової власності.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області

від 10 березня 2021 року первісний та зустрічний позови задоволено повністю.

В порядку розподілу спільної часткової власності виділено в натурі у приватну власність ОСОБА_1 11/20 частин, а ОСОБА_2 - 9/20 частин приміщень житлового будинку з підвалами та прибудовами за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до варіанту № 1 висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, земельно-технічної та оціночно-земельної експертиз

№ 6886/6887/6888/6889/19-21 від 30 січня 2020 року, згідно якого:

- ОСОБА_1 11/20 частин, позначених на план-схемі зеленим кольором;

- ОСОБА_2 9/20 частин, позначених на план-схемі блакитним кольором;

Залишено у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до варіанту № 1 експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, земельно-технічної та оціночно-земельної експертиз № 6886/6887/6888/6889/19-21 від 30 січня 2020 року позначену на план-схемі жовтим кольором.

В порядку розподілу спільної часткової власності виділено в натурі у приватну власність ОСОБА_1 11/20 частин, а ОСОБА_2 9/20 частин земельної ділянки, кадастровий номер :00:010:0545 за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до додатку № 2 варіанту № 1 висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, земельно-технічної та оціночно-земельної експертиз № 6886/6887/6888/6889/19-21 від 30 січня 2020 року, згідно якого:

- ОСОБА_1 11/20 частин, позначених на план-схемі зеленим кольором;

- ОСОБА_2 9/20 частин, позначених на план-схемі блакитним кольором;

Залишено у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 частину земельної ділянки, кадастровий номер :00:010:0545 за адресою:

АДРЕСА_1 відповідно до додатку № 2 варіанту № 1 експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, земельно-технічної та оціночно-земельної експертиз № 6886/6887/6888/6889/19-21 від 30 січня 2020 року позначену на план-схемі жовтим кольором.

Варіант № 1 та додаток № 2 до варіанту № 1 висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи № 6886/6887/6888/6889/19-21

від 30 січня 2020 року є невід`ємними частинами даного рішення суду.

Додатковим рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 01 квітня 2021 рокуспіввласнику 11/20 частки ОСОБА_1 виділено наступні приміщення житлового будинку літ. «А», сіней літ. «а», прибудови

літ. «а2» та підвалу літ. «А1»: 1-1 коридор (прибудова літ. «а2») площею 6,0 кв. м; 1-2 кухня (прибудова літ. «а2») площею 6,0 кв. м; 1-3 житлова (підвал літ. «А1») площею 14,9 кв. м; 1-4 житлова (підвал літ. «А1») площею 14,6 кв. м; 2-1 кухня (Сіни літ. «а») площею 7,4 кв. м; 2-2 коридор (житловий будинок літ. «А») площею 9,0 кв. м; 2-3 житлова (житловий будинок літ. «А») площею 14,3 кв. м; 2-4 житлова (житловий будинок літ. «А») площею 15,8 кв. м; ІІІ веранда (Сіни літ. «а»); І підвал (підвал літ. «А1»), позначених на план-схемі зеленим кольором.

Співвласнику 9/20 ОСОБА_2 виділено наступні приміщення житлового будинку літ. «А», прибудови літ. «а3» та підвалу літ. «А2»: 3-1 коридор (прибудова літ. «а3») площею 11,2 кв. м; 3-2 кухня (прибудова літ. «а3») площею 11,5 кв. м; 3-3 житлова (житловий будинок літ. «А») площею 14,7 кв. м; 3-4 житлова (житловий будинок літ. «А») площею 9,4 кв. м; 3-5 житлова (житловий будинок літ. «А») площею

14,7 кв. м; підвал (підвал літ. «А2»), позначених на план-схемі блакитним кольором.

В порядку розподілу спільної часткової власності виділено в натурі у приватну власність ОСОБА_1 11/20 частин, а ОСОБА_2 9/20 частин господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до додатку № 2 варіанту № 1 висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, земельно-технічної та оціночно-земельної експертиз

№ 6886/6887/6888/6889/19-21 від 30 січня 2020 року, згідно якого:

- ОСОБА_1 11/20 частин, а саме: сарай літ. «Б», гараж літ. «В1», позначених на план-схемі зеленим кольором;

- ОСОБА_2 9/20 частин, а саме: вбиральня літ. «Д», позначена на план-схемі блакитним кольором.

Залишено у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 частину господарських будівель та споруд за адресою:

АДРЕСА_1 відповідно до додатку № 2 варіанту № 1 висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, земельно-технічної та оціночно-земельної експертиз № 6886/6887/6888/6889/19-21 від 30 січня 2020 року, а саме ворота 1, позначені на план-схемі жовтим кольором.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , як власника 9/20 частки, компенсацію за зменшення його частки у праві власності домоволодінням в розмірі 3 814 грн.

Співвласнику 11/20 частки ОСОБА_1 виділено земельну ділянку, площею 0,0550 га, у тому числі: земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0526 га, позначена на план-схемі зеленим кольором.

Співвласнику 9/20 частки ОСОБА_2 виділено земельну ділянку, площею

0,0450 га, у тому числі: земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0426 га, позначена на план-схемі блакитним кольором.

Площа земельної ділянки, що залишається у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , позначена на план-схемі жовтим кольором, становить 0,0024 га.

Додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення суду від 10 березня

2021 року, ухваленого у цивільній справі № 138/1803/19.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 28 вересня 2022 року рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 10 березня 2021 року та додаткове рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 01 квітня 2021 року залишено без змін.

31 жовтня 2022 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Вінницького апеляційного суду від 28 вересня 2022 року, в якій заявник просить скасувати оскаржуване судове рішення і направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню із таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Отже, положеннями вказаної норми передбачено, що підставою касаційного оскарження є неврахування в оскаржуваному судовому рішенні висновку Верховного Суду про застосування норми права саме у подібних правовідносинах.

Особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно звернути увагу, що у разі посилання у касаційній скарзі як на підставу, на якій подається касаційна скарга, на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі потрібно зазначити, яку саме норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в указаних у касаційній скарзі постановах Верховного Суду, застосував суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У випадку оскарження судових рішень з підстав невідповідності висновків суду постанові Верховного Суду, що не була врахована в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 1 пункт 5 частини 2 статті 392 ЦПК України) або у зв`язку з необхідністю відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові Верховного суду (абзац 2 пункт 5 частини 2 статті 392 ЦПК України) у касаційній скарзі, крім відповідної постанови Верховного Суду, повинно бути зазначено відповідний пункт частини 2 статті 389 ЦПК України та обґрунтування і мотивування такої підстави.

Зазначаючи у касаційній скарзі підставою касаційного оскарження судових рішень відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України), особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно вказувати щодо питання застосування якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

У випадку оскарження судових рішень на підставі частини 4 статті 389 ЦПК України з посиланням на частину 1 статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини 1 статті 411 ЦПК України, який є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.

У випадку оскарження судових рішень на підставі частини 3 статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини 3 статті 411 ЦПК України, з обґрунтуванням наявності таких підстав.

Особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно звернути увагу, що наявність підстав, передбачених пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України (якщо суд не дослідив зібрані у справі докази), може бути підставою для скасування судового рішення лише за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

У поданій касаційній скарзі заявник, посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення не відповідає вимогам закону, не наводить передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України підстав касаційного оскарження судового рішення.

У пункті 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи те, що заявник не виконав вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судового рішення, така скарга підлягає поверненню заявнику.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статями 389, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 28 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку та земельної ділянки та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділення в натурі частки нерухомого майна та припинення права спільної часткової власності, повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Сердюк