Справа № 303/4789/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 листопада 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді Фазикош Г. В.

суддів Собослоя Г. Г., Бисаги Т. Ю.

з участю секретаря Ігнатюк І. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Мельник Петро Олексійович, на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 14 грудня 2021 року, ухвалене суддею Куцкір Ю. Ю., по справі за позовом ОСОБА_1 до Горондівської сільської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними та скасування рішень сільської ради, -

В С Т А Н О В И В :

В червні 2021 року ОСОБА_1 пред`явив позов до Горондівської сільської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання рішень сільської ради недійсними та їх скасування.

Свої вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 (бабка позивача). Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, в тому числі на житловий будинок АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано не було.

30 жовтня 2001 року спадкодавець ОСОБА_4 склала заповіт, де вказала, що все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті, і на що за законом матиме право, заповіла позивачу ОСОБА_1

26 грудня 2005 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Мукачівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а 26 листопада 2008 року йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Позивач також зазначає, що згідно рішення Мукачівського міськрайонного суду від 02 жовтня 2008 року, яке надалі було скасоване, ОСОБА_5 оформила право власності на спірний будинок, частину якого продала своєму рідному брату ОСОБА_6 . Зокрема, згідно договору купівлі-продажу від 10 листопада 2010 року було продано частину будинку під літ. «Б» загальною площею 46,4 кв.м., літ. «В» сарай, літ. «Г» вбиральня, літ. «Д» сарай. Договір купівлі-продажу складений та посвідчений приватним нотаріусом Вімерт В. І. і зареєстрований в реєстрі за № 1413. Цей договір ОСОБА_5 склала та нотаріально посвідчила тоді, коли знала, що вона стала власником будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду від 02 жовтня 2008 року, яке було надалі скасоване.

Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 29 січня 2018 року: 1) визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 27.08.2014 року на будинок АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_3 ; 2) витребувано від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 7/8 частин спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_4 і складається з житлового будинку, позначеного під літерою «А», загальною площею 240,10 кв.м., житловою площею 64,30 кв.м. та належних до нього надвірних споруд і прибудов, літ. «Г» - сарай, літ. «Ж» - вбиральня, літ. № 1-3 споруди, літ. «Н»-колодязь, розташованих у АДРЕСА_1 ; 3) витребувано від ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 7/8 частин спадкового майна, що залишилося, після смерті ОСОБА_4 і складається з житлового будинку позначеного під літ. «Б», загальною площею 46,4 кв.м., житловою площею 18,7 кв.м. та належних до нього надвірних споруд і прибудов: літ. «В» - сарай, літ. «Г» - вбиральня, літ. «Д»-сарай. В задоволенні решти вимог ОСОБА_1 відмовлено. Постановою Верховного Суду України від 10.06.2020 року касаційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_6 залишено без задоволення, а постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 29 січня 2018 року залишено без змін.

30 грудня 2020 року судові рішення були виконані, а домоволодіння передане позивачу ОСОБА_1 . Однак, через деякий час позивач дізнався, що згідно договору купівлі-продажу від 01 жовтня 2020 року відповідач ОСОБА_6 відчужив житловий будинок вказаний під літ. «Б», загальною площею 46,4 кв.м., житловою площею 18,7 кв.м. та належні до нього надвірні споруду і прибудови: літ. «В» - сарай, літ. «Г» - вбиральня, літ. «Д» - сарай. За цим договором ОСОБА_6 передав дане домоволодіння з усіма спорудами у власність іншому відповідачу ОСОБА_2 . При цьому, перед тим, як продати цю частину домоволодіння, ОСОБА_6 розділив та виділив частину земельної ділянки площею 0,0257 га від основного домоволодіння і отримав на неї кадастровий номер :10:101:0011 та здійснив на своє ім`я державну реєстрацію цієї земельної ділянки. Виділену земельну ділянку з житловим будинком під літ. «Б» та всіма спорудами ОСОБА_6 зареєстрував під АДРЕСА_1 , після чого продав.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 09 квітня 2021 року витребувано від ОСОБА_2 7/8 частин спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_4 і складається з житлового будинку в АДРЕСА_1 .

Оскільки перехід права власності на земельну ділянку відбувається одночасно з переходом права власності на об`єкт нерухомого майна, позивач просив поновити строки звернення до суду із позовом та визнати недійсним і скасувати:

1)рішення Горондівської сільської ради від 30.11.2010 року № 48 «Про присвоєння адресного номеру» АДРЕСА_1 , на домоволодіння під літ. «Б» житловий будинок, літ. «В» - сарай, літ. «Г» - вбиральня, літ. «Д» - сарай;

2)рішення 20 сесії 6 скликання Горондівської сільської ради від 26.11.2013 року № 463 «Про передачу земельної ділянки у власність» гр. ОСОБА_6 площею 0,0257 га, кадастровий номер :10:101:0011, для будівництва і обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 ;

3)рішення 2 сесії 7 скликання Горондівської сільської ради від 24.12.2015 року № 25 «Про передачу земельної ділянки у власність» гр. ОСОБА_3 площею 0,0691 га, кадастровий номер :10:101:0010 для будівництва і обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 (а.с.1-5).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 14 грудня 2021 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі (а.с.102-108).

На це рішення позивач ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Мельник П. О., подав апеляційну скаргу. Апелянт зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції тільки в частині однієї позовної вимоги, а саме відмови у скасуванні рішення 2 сесії 7 скликання Горондівської сільської ради від 24.12.2015 року № 25 «Про передачу земельної ділянки у власність» гр. ОСОБА_3 площею 0,0691 га, кадастровий номер :10:101:0010 для будівництва і обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 . Апелянт вважає, що перехід права власності на земельну ділянку відбувається одночасно з переходом права власності на об`єкт нерухомого майна, що відповідає принципу збудоване на землі слідує за нею. Місцевий суд на вказане уваги не звернув, ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. З огляду на це апелянт просить рішення суду першої інстанції в оскарженій частині скасувати, позов в цій частині задовольнити, поновивши строки звернення до суду із позовом, пропущені з поважних причин (а.с.113-118).

У судовому засіданні в апеляційній інстанції представник позивача (апелянта) Мельник П. О. апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Глагола Г. П. у судовому засіданні 02.06.2022 року проти апеляційної скарги заперечив та просив її відхилити. У судове засідання 03.11.2022 року не з`явився.

Решта учасників справи у судове засідання в апеляційній інстанції не з`явилися, хоча неодноразово повідомлялися про час та місце розгляду справи належним чином.

Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновків, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В даному випадку апеляційна скарга подана тільки щодо вимоги про скасування рішення 2 сесії 7 скликання Горондівської сільської ради від 24.12.2015 року № 25 «Про передачу земельної ділянки у власність» гр. ОСОБА_3 площею 0,0691 га, кадастровий номер :10:101:0010 для будівництва і обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 . В решті рішення суду сторонами не оскаржено.

Порушень норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, що дало б право суду апеляційної інстанції не обмежуватися вимогами апеляційної скарги, не встановлено.

Отже, межі оскарження: рішення суду в частині вимог про скасування рішення 2 сесії 7 скликання Горондівської сільської ради від 24.12.2015 року № 25 Про передачу земельної ділянки у власність» гр. ОСОБА_3 .

Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

З матеріалів справи слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 (бабка позивача). Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, в тому числі на житловий будинок АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано не було.

30 жовтня 2001 року спадкодавець ОСОБА_4 склала заповіт, де вказала, що все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті, і на що за законом матиме право, заповіла позивачу ОСОБА_1

26 грудня 2005 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Мукачівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а 26 листопада 2008 року йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на домоволодіння по АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи також слідує, що на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду від 02 жовтня 2008 року, яке надалі було скасоване за заявою про перегляд заочного рішення, ОСОБА_5 оформила право власності на спірний будинок, частину якого продала своєму рідному брату ОСОБА_6 . Зокрема, згідно договору купівлі-продажу від 10 листопада 2010 року було продано частину будинку під літ. «Б» загальною площею 46,4 кв.м., літ. «В» сарай, літ. «Г» вбиральня, літ. «Д» сарай. Договір купівлі-продажу складений та посвідчений приватним нотаріусом Вімерт В. І. і зареєстрований в реєстрі за № 1413.

Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 29 січня 2018 року: 1) визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 27.08.2014 року на будинок АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_3 ; 2) витребувано від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 7/8 частин спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_4 і складається з житлового будинку, позначеного під літерою «А», загальною площею 240,10 кв.м., житловою площею 64,30 кв.м. та належних до нього надвірних споруд і прибудов, літ. «Г» - сарай, літ. «Ж» - вбиральня, літ. № 1-3 споруди, літ. «Н»-колодязь, розташованих у АДРЕСА_1 ; 3) витребувано від ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 7/8 частин спадкового майна, що залишилося, після смерті ОСОБА_4 і складається з житлового будинку позначеного під літ. «Б», загальною площею 46,4 кв.м., житловою площею 18,7 кв.м. та належних до нього надвірних споруд і прибудов: літ. «В» - сарай, літ. «Г» - вбиральня, літ. «Д»-сарай. В задоволенні решти вимог ОСОБА_1 відмовлено. Постановою Верховного Суду України від 10.06.2020 року касаційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_6 залишено без задоволення, а постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 29 січня 2018 року залишено без змін.

Судом також встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 01 жовтня 2020 року відповідач ОСОБА_6 відчужив житловий будинок вказаний під літ. «Б», загальною площею 46,4 кв.м., житловою площею 18,7 кв.м. та належні до нього надвірні споруду і прибудови: літ. «В» - сарай, літ. «Г» - вбиральня, літ. «Д» - сарай. За цим договором ОСОБА_6 передав дане домоволодіння з усіма спорудами у власність іншому відповідачу ОСОБА_2 .

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 09 квітня 2021 року витребувано від ОСОБА_2 7/8 частин спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_4 і складається з житлового будинку в АДРЕСА_1 .

Рішенням 20 сесії 6 скликання Горондівської сільської ради №463 від 26.11.2013 року «Про передачу земельної ділянки у власність» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_6 для будівництва і обслуговування жилого будинку в АДРЕСА_1 . Надано у власність ОСОБА_6 земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, площею 0,0257 га, розташовану в АДРЕСА_1 (а.с. 14).

Рішенням 2 сесії 7 скликання Горондівської сільської ради №25 від 24.12.2015 року «Про передачу земельної ділянки у власність» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування жилого будинку в АДРЕСА_1 . Надано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, площею 0,0691 га, розташовану в АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Рішенням виконавчого комітету Горондівської сільської ради Мукачівського району №48 від 30.11.2010 року «Про присвоєння адресного номеру» присвоєно поштову адресу частині домоволодіння, що належить ОСОБА_6 , а саме будівлі позначеній на плані: літ. «Б» - житловий будинок, побудований із саману, літ. «В» - сарай, літ. «Г» - вбиральня, літ. «Д» - сарай АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_6 зареєструвати нерухоме майно у ТзОВ «Мукачівське РБТІ та ЕО» (а.с. 16, 17).

Із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №238571179 від 23.12.2020 року вбачається, що 7/8 частки житлового будинку АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 (а.с. 18).

Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №240277016 від 13.01.2021 року слідує, що земельна ділянка, кадастровий номер :10:101:0011 за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу (а.с. 19, 20).

Згідно Інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, земельна ділянка кадастровий номер :10:101:0010, площею 0,0691 га, за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_3 (а.с. 21).

Отже, з вказаного слідує, що спадкове майно, право на яке (7/8) перейшло від спадкодавця ОСОБА_4 до позивача ОСОБА_1 (онука) складається з житлового будинку позначеного в плані літ. «А», загальною площею 240,10 кв.м., житловою площею 64,30 кв.м., та належних до нього надвірних споруд і прибудов, літ. «Г» - сарай, літ. «Ж» - вбиральня, літ. №1-3 споруди, літ. «Н»-колодязь та житлового будинку позначеного в плані літерою літ. «Б», загальною площею 46,4 кв.м., житловою площею 18,7 кв.м. та належних до нього надвірних споруд і прибудов літ. «В» - сарай, літ. «Г» - вбиральня, літ. «Д» - сарай. Вказане встановлено також у постанові Апеляційного суду Закарпатської області від 29 січня 2018 року у справі № 303/1557/15. Дана постанова була переглянута Верховним Судом та залишена без змін.

Земельна ділянка не входила до складу спадкового майна, тобто право власності на неї спадкодавцем ОСОБА_4 за життя не набуто, а тому право власності до спадкоємця на неї не перейшло. На день відкриття спадщини земельна ділянка перебувала у власності територіальної громади, розпорядження землями якої здійснювалося останньою.

Таким чином, позивачем не було доведено належними та достатніми доказами те, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , належала на праві приватної власності спадкодавцеві ОСОБА_4 .

У цій справі позивач заявив три позовні вимоги, які, на його думку, пов`язані з його правом щодо спірної земельної ділянки. Зокрема, він оспорив рішення 20 сесії 6 скликання Горондівської сільської ради № 463 від 26.11.2013 року про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_6 . У задоволенні цієї вимоги судом першої інстанції було відмовлено правомірно, оскільки оспорене рішення було прийнято щодо ОСОБА_6 , якого не було залучено до справи в якості відповідача або співвідповідача.

Позивач також оспорив рішення № 48 від 30.11.2010 року про присвоєння поштової адреси в частині домоволодіння, що належить ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 . У задоволенні цієї вимоги також було відмовлено, оскільки це рішення було прийнято виконавчим комітетом Горондівської сільської ради, яке також не було залучено до справи в якості відповідача або співвідповідача. З цими висновками суду першої інстанції сторони погодилися, в апеляційному порядку їх не оскаржили.

Третя позовна вимога стосувалася рішення 2 сесії 7 скликання Горондівської сільської ради № 25 від 24.12.2015 року про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_3 . У задоволенні цієї вимоги було відмовлено, оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів про те, що спірна земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , належала на праві приватної власності спадкодавцеві ОСОБА_4 або була передана останній в користування.

Не погоджуючись з цим висновком, апелянт оскаржив рішення суду першої інстанції у частині цієї вимоги, вказуючи лише на те, що рішення суду, на його думку, не відповідає вимогам ч. 1 та 2 ст. 120 ЗК України. У зв`язку з цим, колегія констатує, що справді відповідно до вказаних вище вимог земельного законодавства до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій розміщені, без зміни її цільового призначення.

При цьому згідно із ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним Кодексом України.

Отже, стверджуючи, що спадкодавцю ОСОБА_4 на момент смерті належало право власності або право користування, саме позивач мав надати суду відповідні докази, у тому числі щодо розміру та інших параметрів відповідної земельної ділянки, її цільового призначення, правових підстав та умов землекористування тощо. Між тим, у матеріалах справи такі докази відсутні. У апеляційній скарзі жодних посилань на такі докази також немає.

За цих обставин, колегія прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законне та обґрунтоване, підстав для його зміни чи скасування немає.

Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Мельник Петро Олексійович, залишити без задоволення

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 14 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 листопада 2022 року.

Головуючий

Судді