Номер провадження: 22-ц/813/2465/22
Справа № 519/276/19
Головуючий у першій інстанції Барановська З.І.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2022 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Мілєвій М.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Южного міського суду Одеської області від 17 лютого 2021 року у складі судді Барановської З.І.,

в с т а н о в и в:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 16 752,50 грн. внаслідок залиття квартири.

Позов обґрунтований тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідач проживає поверхом вище у квартирі АДРЕСА_2 того ж будинку. 19.11.2018 квартиру позивача було затоплено сусідом зверху, ОСОБА_2 . Ввечері цього ж дня, позивач звернувся до відповідача, показавши йому ушкодження в квартирі та попросив, щоб він відшкодував завдану йому шкоду або ліквідував наслідки затоплення, на що отримав відмову. Позивач двічі звертався до відповідача з проханням про ліквідацію пошкодження квартири усно, але відповідач ніяк не реагував. Позивач був вимушений звернутись до відповідача третій раз письмово, на що знову не отримав ніякої відповіді, ні письмової не усної. Відповідач взагалі відмовився сплачувати матеріальну шкоду або відремонтувати квартиру своїми силами, ліквідуючи наслідки затоплення. Згідно з актом обстеження від 22.11.2018, що складений комісією ТОВ «КК «ДОБРОБУТ-СЕРВІС», причиною залиття, що трапилась на системі ХВП, є халатне відношення щодо користування кранів холодної води у квартирі АДРЕСА_2 , яка поверхом вище, головним квартиронаймачем ОСОБА_2 . Члени комісії ТОВ «КК «ДОБРОБУТ-СЕРВІС», які склали акт, зафіксували пошкодження згідно з якими позивачу завдано майнову шкоду наступного характеру: у кухні жовта смуга на стелі S=0,3х0,3=0,09 кв.м. та намокання підлоги S=2,5 кв.м. у коридорі намокання підлоги загальною S=7 кв.м. та відшарування шпалер на стіні S=1 кв.м. Внаслідок залиття, квартира позивача потребує термінового поточного ремонту, оскільки мешкати в ній стало неможливо, зважаючи на сирість. Згідно з дефектним актом з вартістю робіт та матеріалів розрахунком вартості будівництва від 21.02.2015, складеним TOB VORON GROUP, вартість проведення ремонту квартири позивача становить 16 752,50 грн.

Рішенням Южного міського суду Одеської області від 17 лютого 2021 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 шкоду, завдану в наслідок залиття квартири в розмірі 16 752,50 грн та судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_1 на його користь понесені судові витрати.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем не доведено, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , належить відповідачу на праві власності або праві спільної часткової власності, також стороною не надано до суду жодного документа, який підтверджує те, що власником даного нерухомого майна є ОСОБА_2 . До позовної заяви не надано жодного доказу щодо винних дій саме відповідача, які призвели до залиття. Із показань свідків, які були надані в судовому засіданні стало відомо, що ОСОБА_2 особисто не здійснював дій, що могли б призвести до залиття квартири АДРЕСА_1 , а начебто його дружина. Тому, відповідач особисто не завдавав шкоди квартирі АДРЕСА_4 , яка належить позивачу. Також, судом не встановлено право власності на дане нерухоме майно, у зв`язку з чим апелянт вважає, що є неналежним відповідачем у даній справі.Також, відсутні докази огляду квартири відповідача та здаються сумнівними підтвердження того, що причиною залиття було саме халатне відношення до користування кранів холодної води. Апелянт посилається на те, що неправильним є висновок суду першої інстанції, що вище вказаний акт від 22.11.2018 відповідає законодавчим вимогам, тому цей акт не може бути належним і допустимим доказом факту заподіяння відповідачем шкоди та не може бути належним підтвердженням її розміру. При вирішенні питання щодо розміру вартості ремонтних робіт судом порушено вимоги процесуального законодавства України та порядок, встановлений нормативно-правовими актами, а визначення судом розміру завданої шкоди не може ґрунтуватись на наданому позивачем дефектному акті. Свідки позивача підтверджують в протиріччя акту, що відповідач не заподіював шкоду особисто, чи саме його халатна поведінка (дія чи бездіяльність) призвела до заподіяння шкоди відповідачу, а також дали покази під присягою, що залиття квартири було здійснено в грудні місяці, хоча згідно акту та позову в листопаді.

18.10.2022 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм, матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сукупністю всіх зібраних доказів позивачем доведено наявність та розмір завданої йому шкоди в розмірі 16752,5 грн. в результаті залиття належної йому на праві власності квартири, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдано не з її вини (частина 2 статті 1166 ЦК України).

Відповідальність є наслідком вини та означає законне зобов`язання фізичної або юридичної особи відшкодувати завдані збитки іншій фізичній або юридичній особі згідно із певними правовими принципами та правилами. Це зобов`язання може бути передбачене в угоді (договірне зобов`язання) або в правовій нормі (недоговірне зобов`язання).

За правилами статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Цивільне законодавства в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Обов`язок доказування розподіляється згідно із перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини в заподіянні шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 проживає поверхом вище у квартирі АДРЕСА_2 вказаного будинку.

19.11.2018 року квартиру позивача було затоплено з квартири поверхом вище, в якій проживає ОСОБА_2 .

Факт залиття квартири позивача підтверджується актом актом обстеження від 22.11.2018, складеним комісією ТОВ "КК "ДОБРОБУТ-СЕРВІС".

Відповідно до вказаного акту комісія встановила, що причиною залиття, яке відбулося на системі ХВП, є халатне відношення щодо користування кранів холодної води у квартирі АДРЕСА_2 , поверхом вище, головним квартиронаймачем ОСОБА_2 . Члени комісії ТОВ "КК "ДОБРОБУТ-СЕРВІС", які склали акт зафіксували пошкодження згідно з якими позивачу завдано майнову шкоду: у кухні жовта смуга на стелі S=0,3х0,3=0,09 кв. м та намокання підлоги S=2,5 кв. м; у коридорі намокання підлоги загальною S=7 кв. м та відшарування шпалер на стіні S=1 кв. м.

Згідно з дефектним актом з вартістю робіт та матеріалів розрахунком вартості будівництва, складеним TOB «VORON GROUP», вартість проведення ремонту квартири позивача становить 16 752 грн. 50 коп.

Зазначений розмір збитків та свою вину у завданій позивачу шкоди відповідачем не спростовано.

Таким чином, встановивши, що позивач довів розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що завдана з вини відповідача матеріальна шкода у розмірі 16 752 грн. 50 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Доводи апелянта про те, що залиття квартири позивача відбулося з вини його дружини належними доказами не підтверджено, водночас дані твердження доводять факт того, що залиття квартири відбулося мешканцями квартири, співвласником якої є відповідач.

Факт того, що відповідачу належить ј частина квартири не звільняє його від обов`язку відшкодування шкоди позивачу з урахуванням передбаченого цивільним законодавством обов`язку щодо належного утримання свого майна, водночас не позбавляє його права зворотної вимоги до інших власників квартири, ј частина якої йому належить.

Доводи апеляційної скарги про те, що акт про залиття не відповідає вимогам закону так як складений неналежним суб`єктом та не містить інформації щодо об`єму збитків та обсягу необхідних робіт та їх вартість, апеляційний суд вважає безпідставними так як вказаний акт є письмовим доказом у справі, складений та затверджений трьома посадовими особами ТОВ "КК "ДОБРОБУТ-СЕРВІС" та в даному акті зафіксовані характер та розмір пошкоджень квартири, а також причина їх утворення. На спростування вказаного доказу відповідачем жодного доказу не надано.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції, задовольняючи позов, не взяв до уваги, що акт оформлений через 4 дні після спірного залиття квартири апеляційний суд відхиляє, оскільки Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року N 76, обов`язкового складання акту про залиття безпосередньо у момент залиття не вимагається.

Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з висновками зробленими Верховним Судом у постанові від 19 лютого 2020 року у справі N201/658/16-ц.

Дефектний акт з вартістю робіт та матеріалів не містить дати його складання, тому зазначену у оскаржуваному рішенні дату від 21.02.2015 слід вважати опискою, водночас, перелік у дефектному акті ремонтно-будівельних робіт відповідає даним акту про залиття та відповідачем не спростований.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Южного міського суду Одеської області від 17 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 31.10.2022.

Головуючий:

Судді: