Справа №: 398/3363/21
провадження №: 2/398/314/22
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
судді Нероди Л.М.,
за участі секретаря Шаповал І.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 398/3363/21 за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .
Позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить будинок АДРЕСА_1 на підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06.10.2017 року, ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.12.2017 року та договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 28 грудня 2020 року, згідно якого позивачка, якій належала 1/2 частка будинку, придбала у свого колишнього чоловіка ОСОБА_4 іншу 1/2 частину будинку. У будинку зареєстрована ОСОБА_3 , яка є колишньою співмешканкою ОСОБА_4 ОСОБА_3 з серпня 2017 року не проживає в будинку, місце її перебування позивачці не відоме. Реєстрація місця проживання відповідачки у належному позивачці будинку істотно звужує обсяг її прав, зокрема, у реалізації права на оформлення житлової субсидії та/або відчуження будинку на користь третіх осіб. Відповідач не має жодних майнових прав на належний позивачці будинок, протягом тривалого часу не проживає у будинку позивача, не використовує його для зберігання власних речей. З часу набуття позивачкою одноособового права власності на будинок АДРЕСА_1 відповідачка жодного разу до будинку не з`являлася.
Позивачка просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування будинком, оскільки реєстрація відповідачки у зазначеному будинку не дає їй змоги в повній мірі розпорядитися власним житлом.
Позивачка та її представник про час та дату розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивачки подав клопотання про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА
Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду невідомі, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, правом подати відзив на позовну заяву не скористалася.
Згідно ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
05.01.2022 року ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі, який був розірваний, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 08 жовтня 2001 року зроблено запис № 67.
Згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06.10.2017 року та ухвали від 27.12.2017 року про виправлення описки у справі № 398/786/17 проведено поділ майна, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 і визнано за кожним з них право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 28.12.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Стенюхіною І.В., позивачка ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_4 1/2 частку житлового будинку з належною часткою господарсько-побутових будівель та споруд до нього АДРЕСА_1 .
Згідно довідки виконавчого комітету Приютівської селищної ради від 23.05.2021 року № 1184 та витягу № 1572 ОСОБА_3 зареєстрована в АДРЕСА_1 , з серпня 2017 року, але не проживає.
Згідно акта від 14.07.2021 року, складено Приютівською селищною радою, встановлено, що під час обстеження будинку АДРЕСА_1 у ньому ніхто не проживав. Зі слів свідків у будинку ніхто не проживає та не з`являється вже понад два роки.
ОЦІНКА СУДУ
Аналізуючи надані позивачкою докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивачки, оскільки позивачка є власником будинку, відповідачка не проживає в квартирі без поважних причин більше року, факт непроживання відповідачки у будинку підтверджується наданими позивачкою доказами.
Факт реєстрації відповідачки у належному позивачеві житлі фактично перешкоджає реалізації прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-IV встановлено, що реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку, місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Першого Протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.
Реєстрація відповідачки у помешканні за вищевказаною адресою, фактично перешкоджає позивачці у реалізації її права власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.
Судові витрати позивачка просить залишити по фактично понесеним.
Керуючись ст. ст. 317, 319, 328, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 141, 258, 264, 265, 273, 280 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та подано апеляційну скаргу до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 18.10.2022 року.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА