Справа № 357/6557/21
Головуючий у суді першої інстанції: Орєхов О.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Мельника Я.С., Шебуєвої В.А.

розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу Реут Ольги Миколаївни, подану в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2022 року, ухвалене у складі судді Орєхова О.І., у цивільній справі №357/6557/21 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення суми страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про стягнення суми страхового відшкодування. Зазначала, що 24 жовтня 2020 року о 12 год 00 хв. в м. Біла Церква по бульвару Олександрійському, 125 сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , під її керуванням, та автомобіля Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті даної ДТП її автомобіль Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № 192758832 від 10 квітня 2020 року. Між нею та водієм транспортного засобу Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 було досягнуто згоди щодо обставин скоєння ДТП, зокрема, щодо вини останньої, відповідно до п.33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ними спільно, за допомогою аварійного комісара, що був викликаний на місце події працівниками поліції, було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) та подано його страховику у встановлений законодавством строк. 28 жовтня 2020 року її транспортний засіб оглянув представник ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», який після складання відповідного акту огляду колісного транспортного засобу, незважаючи на вже подане нею та водієм ОСОБА_2 , повідомлення про ДТП (Євроротокол) встановленого МТСБУ зразка, для здійснення виплати страхового відшкодування дав їй заповнити інший бланк, форма якого не передбачена нормативними актами МТСБУ. Даний бланк мав логотип ПрАT «СК «Арсенал Страхування» і назву «Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, що має ознаки страхового випадку по договору ОСЦПВВНТЗ», однак фактично за своїм змістом являв собою заяву про страхове відшкодування. Крім цього, представник відповідача отримав від неї копії документів, передбачених ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте, листом від 23 грудня 2020 року за вих. № 9/к/у відповідач повідомив її по відсутність правових підстав для визнання випадку страховим та здійснення виплати страхового відшкодування. Свою відмову у здійсненні виплати на її користь страхового відшкодування відповідач обґрунтовує тим, що з метою проведення детального аналізу інформації, відображеної у Європротоколі, та дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди, викладених у поясненнях учасників ДТП, він звернувся до судового експерта для проведення автомеханічного дослідження обставин та механізму заявленої події. Обраний відповідачем експерт, дійшов висновку про те, що вона мала технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 і саме її дії перебувають в причинному зв`язку з виникненням ДТП, оскільки вона не надала дорогу водію автомобіля Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 , перевагу у русі, виїжджаючи з автостоянки. 11 січня 2021 року вона повторно звернулась до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» із заявою про страхове відшкодування, в якій вказала на очевидну невідповідність висновків експерта обставинам ДТП, оскільки при проведенні дослідження судовим експертом були використані недостовірні вихідні дані, і зіткнення транспортних засобів відбулось не на проїзній частині бульвару Олександрійський при її виїзді з автостоянки, а під час її прямолінійного руху в розриві центральної розділової смуги бульвару Олександрійського, призначеному для розвороту транспортних засобів. Отже, безпосередньо перед настанням ДТП вона вже рухалась бульваром Олександрійський, мала перевагу у русі і саме водій автомобіля Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 повинна була виконати вимогу дорожнього знаку «2.1» - «Дати дорогу». До своєї заяви вона надала відповідачу фотознімки місця події, якими підтверджувались вищевказані обставини та місце зіткнення автомобілів. Проте, навіть після отримання фотознімків місця ДТП, які підтверджують обставини ДТП, викладені у Європротоколі, відповідач не змінив своє рішення і своїм листом від 09.02.2021 року за вих. № 8/к відмовив їй у перегляді рішення страховика про відмову у здійсненні страхового відшкодування. За таких обставин, незважаючи на очевидність вини водія автомобіля Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 у настанні ДТП, вона вимушена була також звернутись до судового експерта, який би здійснив дослідження обставин настання ДТП, керуючись не лише своїми припущеннями, а фотознімками з місця події та фактичними обставинами справи. В цей же час, вона вже відремонтувала належний їй автомобіль, у зв`язку із чим понесла витрати у розмірі 27 800,00 грн. Враховуючи вищевикладене, вона має право на відшкодування майнової шкоди, заподіяної її автомобілю в результаті ДТП, яка мала місце 24.10.2020 року. Також, окрім виплати відшкодування матеріальної шкоди, відповідач зобов`язаний сплатити на її користь пеню, а також 3 % річних і інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просила стягнути з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на її користь 27 800,00 грн. страхового відшкодування, 308,47 грн. - 3% річних, 1 393,81 грн. - пені, а також 1 329,03 грн. інфляційних втрат за порушення строків виплати страхового відшкодування, а також 7 000,00 грн. в рахунок відшкодування витрат на проведення автотехнічного дослідження.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 27 800,00 грн., пеню в розмірі 1 393,81 грн., 3% річних в розмірі 308,47 грн., інфляційні втрати в сумі 1 329,03 грн., витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 4 290,25 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 15 600,00 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 908,00 грн., загалом 51 629,56 грн.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про стягнення витрат на проведення автотехнічного дослідження в розмірі 7 000,00 грн. відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Реут О.М., яка діє в інтересах ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», подала апеляційну скаргу. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідальність страховика є обмеженою, на страховика покладено обов`язок відшкодувати оцінену шкоду, а саме, витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законом. Надані позивачкою накладна, рахунок-фактура, акт виконаних робіт, квитанція не є документами, на підставі яких може бути виплачено страхове відшкодування. Також, звертає увагу на те, що умовами полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного з ОСОБА_2 , було передбачено франшизу в розмірі 1 500,00 грн., яка відповідно до п. 36.6. ст. 36 вищевказаного Закону відшкодовується страхувальником, або особою, відповідальною за завдані збитки. На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та помилково поклав обов`язок щодо відшкодування шкоди, в тому числі й франшизи, виключно на страховика. Враховуючи відсутність підстав для стягнення з відповідача страхового відшкодування, безпідставним є й стягненням з відповідач на користь позивача пені, 3% річних та інфляційних втрат. Також вважає, що стягнутий судом розмір витрат на правову допомогу є неспівмірним із ціною позову та обсягом роботи, здійсненої адвокатом.

16 вересня 2022 року адвокат Капустін В.В., який діє в інтересах ОСОБА_3 , подав відзив на апеляційну скаргу. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Заперечує проти доводів відповідачка вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 24 жовтня 2020 року о 12 год. 00 хв. в м. Біла Церква по бульвару Олександрійському, 125 сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 (а.с. 14).

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження (а.с. 15).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № 192758832 від 10 квітня 2020 року (а.с. 13).

Встановлено, що між ОСОБА_1 та водієм транспортного засобу Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 було досягнуто згоди щодо обставин скоєння ДТП, зокрема, щодо вини останньої, відповідно до п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ними спільно, за допомогою аварійного комісара, що був викликаний на місце події працівниками поліції, було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) та подано його страховику (а.с. 14, 16-17).

Листом від 23 грудня 2020 року за вих. № 9/к/у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» повідомило ОСОБА_1 по відсутність правових підстав для визнання випадку страховим та здійснення виплати страхового відшкодування (а.с. 19).

Відмова у здійсненні виплати на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» обґрунтована тим, що з метою проведення детального аналізу інформації, відображеної у Європротоколі, та дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди, викладених у поясненнях учасників ДТП, страховик звернувся до судового експерта для проведення автомеханічного дослідження обставин та механізму заявленої події.

Обраний ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» експерт, дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 мала технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 і саме її дії перебувають в причинному зв`язку з виникненням ДТП, оскільки вона не надала дорогу водію автомобіля Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 , перевагу у русі, виїжджаючи з автостоянки.

11 січня 2021 року позивач повторно звернулась до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» із заявою про страхове відшкодування, в якій вказала на очевидну невідповідність висновків експерта обставинам ДТП, оскільки при проведенні дослідження судовим експертом були використані недостовірні вихідні дані, і зіткнення транспортних засобів відбулось не на проїзній частині бульвару Олександрійський при її виїзді з автостоянки, а під час її прямолінійного руху в розриві центральної розділової смуги бульвару Олександрійського, призначеному для розвороту транспортних засобів. Отже, безпосередньо перед настанням ДТП вона вже рухалась бульваром Олександрійський, мала перевагу у русі і саме водій автомобіля Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 повинна була виконати вимогу дорожнього знаку «2.1» - «Дати дорогу» (а.с. 20).

До заяви ОСОБА_1 надала ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» фотознімки місця події, якими підтверджувались вищевказані обставини та місце зіткнення автомобілів, про що зазначено у додатках в заяві про страхове відшкодування.

09 лютого 2021 року за вих. № 8/к ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відмовило ОСОБА_1 у перегляді рішення страховика про відмову у здійсненні страхового відшкодування (а.с. 21).

На час розгляду справи пошкоджений автомобіль ОСОБА_1 під час ДТП, яке мале місце 24 жовтня 2020 року відремонтований та на його ремонт позивачка витратила 27 800,00 грн., що підтверджується наступними документами: рахунком-фактура № 1322 від 24.11.2020 року; накладною № 1322; актом виконаних робіт від 28.12.2020 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1322 від 28.12.2020 року про сплату 27 800,00 грн. (а.с. 23-26).

Ухвалою суду від 27 вересня 2021 року було задоволено клопотання ОСОБА_1 про призначення судової автотехнічної експертизи (а. с. 106-110).

На виконання ухвали суду від 27 вересня 2021 року судом було отримано Висновок судового експерта від 14 травня 2022 року за № 34411/21-52. Відповідно до вказаного висновку судовий експерт, дійшов наступних висновків: 1) У дані дорожній обстановці перед виїздом з прилеглої території на проїзну частину бул. Олександрійського водій автомобіля Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , з технічної точки зору мала виконувати вимоги п.10.2 ПДР, в процесі подальшого руху при виникненні небезпеки для її руху водій автомобіля Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , з технічної точки зору мала діяти у відповідності з вимогами п. 12.3 ПДР. 2) У даній дорожній обстановці водій автомобіля Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 , з технічної точки зору мала діяти у відповідності з вимогами п.п. 10.1, 2.3.б). ПДР. 3) У даній дорожній обстановці з технічної точки зору причинний зв`язок між діями водія автомобіля Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , і виникненням даної ДТП відсутній. 4) У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , не вбачається невідповідностей вимогам ПДР з технічної точки зору, у тому числі вимогам п. 10.2 ПДР та вимогам розділу 33 відповідно до знаку пріоритету 2.1 «Дати дорогу», а також вимогам п. 12.3 ПДР. 4) У даній дорожній обстановці з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП знаходяться (перебувають) дії водія автомобіля Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 , які не відповідають вимогам п.п. 10.1, 2.3.б). ПДР. Вимогам п. 10.2 ПДР та вимогам розділу 33 відповідно до знаку пріоритету 2.1. «Дати дорогу» не мають відношення до обставин даної пригоди та до дій водія автомобіля Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 .

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , стягнувши з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь останньої суму страхового відшкодування у розмірі 27 800,00 грн., пеню в розмірі 1 393,81 грн., 3% річних в розмірі 308,47 грн., інфляційні втрати в сумі 1 329,03 грн., витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 4 290,25 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 15 600,00 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 908,00 грн., а загалом 51 629,56 грн.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 надала ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» всі документи, необхідні для виплати страхового відшкодування, а також заяву про виплату страхового відшкодування, що не було спростовано з боку відповідача. Проте, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» неправомірно відмовлено у виплаті страхового відшкодування. А тому, з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь позивачки підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 27 800,00 грн., а також пеня, три відсотки річних та інфляційна складова.

Проте, колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

При цьому, ст. 12 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до змісту положень Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик за договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів несе обмежену відповідальність, та при настанні страхового випадку відшкодовує саме оцінену у встановленому цим Законом порядку шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди відповідно до лімітів відповідальності з урахуванням зносу автомобіля, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а також за вирахуванням франшизи, якщо вона була встановлена договором. Обов`язок щодо сплати всіх інших сум, якщо страхове відшкодування не покрило завданої шкоди, покладається на винну особу.

Разом з тим, звертаючись до суду з позовом про стягнення з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь позивачки страхового відшкодування, ОСОБА_1 не надала суду відповідного акту оцінки вартості матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження її автомобіля з урахуванням фізичного зносу.

Визначаючи розмір відшкодування, ОСОБА_1 посилалася на рахунок-фактура №1322 від 24.11.2020 року, акт виконаних робіт від 28.12.2020 року зі станції технічного обслуговування та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 1322 від 28.12.2020 року про сплату за проведення відновлювального ремонту автомобіля 27 800,00 грн.

Водночас, визначення розміру страхового відшкодування, який мав виплатити страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підставі вказаних документів про проведення відновлювального ремонту автомобіля зі станції технічного обслуговування не відповідає вимогам ст. ст. 22, 29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які передбачають визначення розміру шкоди, яка підлягає стягненню із страховика на підставі акту оцінки з урахуванням фізичного зносу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилалася на те, що вона не може зробити оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля, оскільки автомобіль вже був відремонтований, крім того, її автомобіль оглядав представник ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», а тому, вона розраховувала на те, що відповідну оцінку проведе ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та виплатить їх страхове відшкодування.

Разом з тим, саме на ОСОБА_1 як позивача в даній справі підлягає покладенню обов`язок щодо доведення розміру шкоди, яку мало виплатити їй ПрАТ «СК «Арсенал Страхування».

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

ОСОБА_1 не була позбавлена можливості заявити клопотання про витребування у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відповідного акту оцінки, якщо такий складався, або клопотання про призначення в справі автотоварознавчої експертизи, в тому числі на підставі акту огляду автомобіля після ДТП, наявних в неї фотознімків, та інших документів, які містяться в матеріалах справи.

У ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відсутній обов`язок відшкодування завданої шкоди внаслідок пошкодження автомобіля Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , на підставі наданих ОСОБА_1 документів про проведення відновлювального ремонту автомобіля.

Також, суд першої інстанції не врахував, що договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності передбачена франшизу в сумі 1500 грн., яка відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не підлягає стягненню з страховика.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Відповідно, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2022 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про стягнення суми страхового відшкодування.

Згідно з ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» підлягає стягненню 1362,00 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , подану в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», задовольнити.

Скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2022 року та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення суми страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» 1362,00 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 17 листопада 2022 року

Суддя-доповідач

Судді