ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6449/22 Справа № 214/3784/19 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року м.Кривий Ріг

Справа № 214/3784/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Держава Україна, в особі Дніпропетровської обласної прокуратури, Державна казначейська служба України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 липня 2022 року, яке ухвалено суддею Ткаченком А.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 29 липня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна, в особі Дніпропетровської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення втраченого заробітку у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, який неодноразово уточнював.

Позовна заява, з урахуванням уточнень до неї, обґрунтована тим, що, відповідно до наказу начальника Головного управління МВС України в Дніпропетровській області №214 о/с від 30 вересня 2008 року, позивача було призначено на посаду дільничного інспектора міліції сектора дільничних інспекторів міліції Саксаганського РВ КМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області.

23 червня 2011 року прокурором Саксаганського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області відносно ОСОБА_1 порушено кримінальну справу №56119033 за фактом зловживання своїм службовим становищем та службовим підробленням за ч.3 ст.364, ч.1 ст.366 КК України.

У зв`язку з цим, 01 липня 2011 року відносно ОСОБА_1 , як службової особи Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, було проведено службове розслідування, за результатами якого зроблено висновок про доцільність звільнення позивача з органів внутрішніх справ за п.64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

05 липня 2011 року, незважаючи на те, що йому не було пред`явлено обвинувачення у вчиненні інкримінованих злочинів, наказом ГУ МВС України в Дніпропетровській області №99 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ.

Вважаючи своє звільнення незаконним, за захистом своїх трудових прав позивач звернувся до адміністративного суду з відповідним позовом. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року у справі №804/8231/17 за позовом ОСОБА_1 визнано протиправною бездіяльність ліквідаційної комісії Головного Управління МВС України в Дніпропетровській області в частині невжиття заходів щодо скасування наказу Головного управління МВС України в Дніпропетровській області № 99 о/с від 05 липня 2011 року про звільнення ОСОБА_1 зі служби за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни) з посади дільничний інспектор міліції сектора дільничних інспекторів міліції Саксаганського районного відділу Криворізького міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області з підстав, зазначених в ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»; зобов`язано ліквідаційну комісію Головного управління МВС України в Дніпропетровській області скасувати оскаржуваний наказ, визнавши його недійсним, та видати ОСОБА_1 дублікат трудової книжки без запису про звільнення, відповідно до наказу Головного управління МВС України в Дніпропетровській області №99 о/с від 05 липня 2011 року, визнаного недійсним.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2019 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року у справі №804/8231/17 скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Разом з тим, порушені проти ОСОБА_1 кримінальна справа від 23 червня 2011 року №56119033, кримінальне провадження №0000054, №0000053, постановами слідчого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області Пугачова Д.О. від 20 жовтня 2017 року закриті у зв`язку із відсутністю в його діях складу злочинів, передбачених ст.364, ч.1 ст.366 КК України.

Таким чином, позивач був підданий кримінальному переслідуванню 75 місяців 27 днів, а саме протягом періоду з 23 червня 2011 року до 20 жовтня 2017 року.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, прокуратури Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та суду задоволено частково: стягнуто із Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 282 948 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та суду.

Додатковим рішенням цього ж суду від 20 серпня 2018 року вирішено питання розподілу судових витрат у порядку ч.8 ст.141 ЦПК України, та стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі у розмірі 3 637 грн. 90 коп.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 листопада 2018 року рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2018 року залишено без змін.

Водночас, 04 квітня 2019 року прокуратурою Дніпропетровської області постанову слідчого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області Пугачова Д.О. від 20 жовтня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000054 було скасовано у зв`язку з тим, що рішення про закриття кримінального провадження прийняте слідчим, а не прокурором.

22 жовтня 2019 року прокуратурою Дніпропетровської області прийнято чергове рішення про закриття кримінального провадження №0000054 відносно ОСОБА_1 , яке є чинним.

Оскільки, у зв`язку з безпідставним притягненням ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності, він був незаконно звільнений з роботи, вважає, що на підставі п.п.1 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» має право на стягнення недоотриманої ним заробітної плати за період перебування під слідством та судом з 23 червня 2011 року по 22 жовтня 2019 року в сумі 606 901 грн. 14 коп., виходячи з наступного розрахунку: за 2011 рік 16 342 грн. 48 коп., за 2012 рік 31 983 грн. 61 коп., за 2013 рік 32 733 грн. 04 коп., за 2014 рік 36 037 грн. 56 коп., за 2015 рік 39 845 грн. 54 коп., за 2016 рік 70 136 грн. 72 коп., за 2017 рік 114 317 грн. 92 коп., за 2018 рік 143 317 грн. 92 коп., за 10 місяців 2019 року 122 376 грн. 30 коп.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд: стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури, шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, на його користь втрачену заробітну плату за період незаконного перебування під слідством та судом з 23 червня 2011 року по 22 жовтня 2019 року в сумі 606 901 грн. 14 коп.; сягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури, шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на його користь витрати на правову допомогу 15 000 грн.

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 липня 2022 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить змінити рішення суду першої інстанції, яким відмовлено у задоволенні його позовних вимог до Держави Україна, в особі Дніпропетровської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення втраченого заробітку, у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, та ухвалити нове рішення про стягнення з Дніпропетровської обласної прокуратури, шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, на його користь: 337 944,00 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду, 15 000,00 грн. в рахунок відшкодування сум, сплачених позивачем у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги під час досудового розслідування, 15 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом невірно застосовано положення статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», тоді як позивачем було доведено належними та допустимими доказами його звільнення у 2011 році саме через розслідування кримінальної справи.

Зазначає, що суд першої інстанції, пославшись на постанову Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі №804/8231/17, не врахував, що у цій постанові зазначено, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може відбуватися в порядку адміністративного судочинства та не враховано закриття кримінального провадження у квітні 2019 року.

Крім того, зазначає, що судом грубо порушено норми процесуального права та не вжито заходів процесуального примусу відносно Дніпропетровської обласної прокуратури, у зв`язку з невиконанням ухвали суду від 24 червня 2019 року.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 адвоката Чепурнова В.І., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що, згідно з наказом начальника Головного управління МВС України в Дніпропетровській області №214 о/с від 30 вересня 2008 року, ОСОБА_1 було призначено на посаду дільничного інспектора міліції сектора дільничних інспекторів міліції Саксаганського РВ КМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області.

23 червня 2011 року прокурором Саксаганського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області відносно ОСОБА_1 порушено кримінальну справу №56119033 за фактом зловживання своїм службовим становищем та службовим підробленням за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.364, ч.1 ст.366 КК України.

01 липня 2011 року відносно ОСОБА_1 , як службової особи Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, було проведено службове розслідування, результати якого оформлено висновком.

За результатами службового розслідування, за порушення Закону України «Про міліцію», Дисциплінарного статуту ОВС України, Присяги працівника ОВС України, Кодексу честі та Етичного кодексу працівника ОВС, що виразилося у неналежному зборі матеріалів дослідної перевірки та винесення незаконної постанови про відмову у порушенні кримінальної справи, дільничного інспектора міліції СДІМ Саксаганського РВ Криворізького МУ ГУМВС ОСОБА_1 рекомендовано притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з ОВС України за п.64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС.

На підставі наказу Головного управління МВС України в Дніпропетровській області від 01 липня 2011 року №1440 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Саксаганського РВ Криворізького МУ ГУМВС» ОСОБА_1 звільнено зі служби за п.64 «є» (за порушення дисципліни) з посади дільничний інспектор міліції сектора дільничних інспекторів міліції Саксаганського районного відділу Криворізького міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області, про що видано наказ Головного управління МВС України в Дніпропетровській області №99 о/с від 05 липня 2011 року.

Постановою слідчого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області від 10 липня 2017 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР на підставі раніше порушеної кримінальної справи №56119033 від 23 червня 2011 року, кримінального провадження за №0000054 від 12 травня 2017 року, за фактом скоєння позивачем кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.364 КК України, закрито у зв`язку із відсутністю складу злочину.

20 жовтня 2017 року слідчим СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області також було прийнято постанову про закриття кримінального провадження № 0000053 від 12 травня 2017 року, внесеного відносно позивача до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за фактом скоєння ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, у зв`язку з відсутністю складу злочину.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2018 року, яке залишене без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 листопада 2018 року, частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, прокуратури Дніпропетровської області, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та суду: стягнуто із Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 282 948 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та суду. Додатковим рішенням суду від 20 серпня 2018 року вирішено питання про розподіл судових витрат у порядку ч.8 ст.141 ЦПК України, та стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі у розмірі 3 637 грн. 90 коп. (т.1 а.с.17, 18).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії: визнано протиправною бездіяльність ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Дніпропетровській області в частині невжиття заходів щодо скасування наказу ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 05 липня 2011 року № 99 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби за пунктом 64 є (за порушення дисципліни) з посади дільничний інспектор міліції сектора дільничних інспекторів міліції Саксаганського РВ Криворізького МУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області з підстав, зазначених в частині першій статті 6 Законом України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, на ліквідаційну комісію ГУ МВС України в Дніпропетровській області; зобов`язано скасувати наказ ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 05 липня 2011 року № 99 о/с про звільнення позивача зі служби за пунктом 64 є (за порушення дисципліни) з займаної посади, визнати його недійсним; зобов`язано видати позивачу дублікат трудової книжки без запису про звільнення відповідно до наказу ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 05 липня 2011 року №99 о/с; у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2019 року, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 09 грудня 2020 року, скасовано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

04 квітня 2019 року заступником прокурора Дніпропетровської області Токарем Р.М. постанову слідчого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області Пугачова Д.О. від 20 жовтня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000054 було скасовано у зв`язку з тим, що рішення про закриття кримінального провадження прийняте слідчим, а не прокурором (т.1 а.с.104-106).

22 жовтня 2019 року постановою прокурора Дніпропетровської області Толстик А.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000054 від 12 травня 2017 року відносно ОСОБА_1 за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.364 КК України (т.1 а.с.107-115).

Посилаючись на те, що, у зв`язку з безпідставним притягненням до кримінальної відповідальності він був незаконно звільнений з роботи, ОСОБА_1 вважає, що на підставі п.п.1 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» має право на стягнення недоотриманої ним заробітної плати за період перебування під слідством та судом з 23 червня 2011 року по 22 жовтня 2019 року в сумі 606 901 грн. 14 коп.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що обсяг наявних у справі доказів вказує на те, що ОСОБА_1 було звільнено правомірно зі служби саме через порушення дисципліни за п. 64 «є» Положення №114, а не через набрання законної сили судового рішення щодо притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину у сфері службової діяльності (п.64 «й» Положення № 114), відтак відсутні правові підстави для компенсації йому недоотриманого заробітку в порядку п.1 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Частиною дугою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Підстави і порядок визначення розміру шкоди, заподіяної громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування і суду, регулюється нормами Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування і суду» від 01.12.1994 № 266/94-ВР та Положенням «Про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України №3, Міністерства фінансів України від 04.03.1996 року №6/5/3/41.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування і суду».

Пунктом 2 ч.1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування і суду» встановлено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених ним, виникає, зокрема у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

У наведених у ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування і суду» випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), у тому числі, заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій. Таке відшкодування провадиться за рахунок коштів державного бюджету (п.1 ст.3,ч.1 ст.4 цього Закону).

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, приписи цього Закону розповсюджуються на осіб, які звільнені з роботи (посади) саме у зв`язку з незаконним засудженням або відсторонені від посади у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2019 року та постановою Верховного Суду від 09 грудня 2020 року, які набрали законної сили, у справі за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії встановлено, що, на підставі наказу ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 01.07.2011 року № 1440 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Саксаганського РВ Криворізького МУ ГУМВС ОСОБА_1 , з дотриманням вимог чинного законодавства, звільнено зі служби з посади дільничного інспектора міліції сектора дільничних інспекторів міліції Саксаганського РВ Криворізького МУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області за п.64 є Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС за порушення дисципліни, про що видано наказ ГУ МВС України в Дніпропетровській області №99 о/с від 05.07.2011 року.

Приписами пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС визначено підстави звільнення зі служби в запас осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу. Так, зокрема такими підставами є: 1) порушення дисципліни (пункт «є») та 2) набрання законної сили рішення суду щодо притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину у сфері службової діяльності (пункт «й»).

Позивача ОСОБА_1 звільнено зі служби саме через порушення дисципліни зі служби за пункту 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС, а не через набрання законної сили рішення суду щодо притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину у сфері службової діяльності - пункт 64 «й» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС.

Тобто, підставою звільнення позивача ОСОБА_1 стало саме порушеня ним дисципліни, а не через притягнення до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим приписи Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» на вказані правовідносини не розповсюджується.

На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Держави Україна, в особі Дніпропетровської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення втраченого заробітку у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, й доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Доводи ж апеляційної скарги про те, що судом грубо порушено норми процесуального права та не вжито заходів процесуального примусу відносно Дніпропетровської обласної прокуратури, у зв`язку з невиконанням ухвали Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 червня 2019 року, є взагалі неприйнятними, адже, відповідно до листа прокуратури Дніпропетровської області №15/2-760вих-20 від 01.06.2020 року, суд повідомлено, зокрема, що прокуратурою Дніпропетровської області неодноразово направлялися запити до ГУНП в Дніпропетровській області з метою обчислення втраченого ОСОБА_1 заробітку, однак вищевказана інформація з ГУНП в Дніпропетровській області до прокуратури не надходила; після отримання вищевказаної інформації та підтверджуючих документів буде здійснено розрахунок сум, які підлягаю стягненню за рахунок коштів ДКСУ (т. 1 а.с. 146), тобто відповідач не ухилявся від виконання ухвали суду.

Крім того, слід зазначити, що Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 червня 2019 року було зобов`язано прокуратуру Дніпропетровської області здійснити розрахунок сум, які підлягають стягненню за рахунок коштів Державної казначейської служби України, втраченого ним заробітку, за час перебуванням під слідством та судом, тоді як встановлення розміру втраченого позивачем заробітку (доходу), наявності (відсутності) підстав для його стягнення з відповідача належить до компетенції саме суду, оскільки є предметом доказування у даній справі.

Клопотання ж ОСОБА_1 в апеляційній скарзі щодо зміни рішення суду першої інстанції, яким відмовлено у задоволенні його позовних вимог до Держави Україна, в особі Дніпропетровської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення втраченого заробітку, у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, та ухвалення нового рішення про стягнення з Дніпропетровської обласної прокуратури, шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, на його користь: 337 944,00 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду, 15 000,00 грн. в рахунок відшкодування сум, сплачених позивачем у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги під час досудового розслідування, колегією суддів взагалі не може бути розглянуте по суті, оскільки згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції, а такі позовні вимоги в суді першої інстанції не заявлялися.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, як безпідставна та необґрунтована, а рішення суду без змін.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки, судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції залишено без змін, питання про зміну розподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 липня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 листопада 2022 року.

Головуючий:

Судді: