ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6441/22 Справа № 215/1828/22 Суддя у 1-й інстанції - Камбул М.О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 серпня 2022 року, яке ухвалене суддею Камбул М.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 01 серпня 2022 року,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі ПРАТ «ПІВНГЗК») про стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, посилаючись на отримання ним виробничої травми, що потягло за собою втрату професійної працездатності.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, щовисновком МСЕК від 13.08.2009року йому первинно встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 20 % за трудовим каліцтвом 17.01.2008 року, з наступним переоглядом 01.09.2009 року.

Висновком МСЕК від 28.10.2009 року позивачу, при повторному переогляді, було зменшено відсоток втрати професійної працездатності з 20% до 10%, з наступним переоглядом 01.09.2010 року, група інвалідності не встановлювалась.

Висновком МСЕК від 02.08.2017 року позивачу, при повторному переогляді, було встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 10 % за трудовим каліцтвом з наступним переоглядом 01.08.2020 року.

Висновком МСЕК від 06.04.2021 року ОСОБА_1 , при повторному переогляді, встановлено втрату професійної працездатності у загальному розмірі 65 % (15% - радикулопатія, 40% - ХОЗЛ, 10% - трудове каліцтво 2008 рік) та визнано особою з інвалідністю третьої групи, з 22 березня 2021 року, безстроково.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 200,000 00 грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПРАТ «ПІВНГЗК» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану в зв`язку з ушкодженням здоров`я, у розмірі 20 000,00 грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ПРАТ «ПІВНГЗК» на користь держави судові витрати у розмірі 992,40 грн.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на його користь з відповідача, просить збільшити її розмір до заявленого у позові, оскільки він значно занижений та не відповідає глибині його моральних страждань та принципу розумності, виваженості і справедливості. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано характер отриманої ним виробничої травми, стан здоров`я, який не поліпшується, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні йому для поліпшення стану здоров`я.

Внаслідок отриманої травми, позивача було переведено на менш оплачувану роботу, що спричинило йому як моральні страждання так і матеріальні збитки.

В апеляційній скарзі відповідач ПРАТ «ПІВНГЗК» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не об`єктивне з`ясування всіх обставин, які мають значення для справи.

Вказує, що позивач повторно звернувся до суду першої інстанції з таким самим позовом, оскільки рішенням Тернівського районного суду від 12 липня 2021 року на користь позивача з відповідача вже було стягнуто моральну шкоду, завдану в зв`язку з ушкодженням здоров`я, у розмірі 130 000,00 грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб. При зверненні до суду позивач посилався на довідку МСЕК від 06 квітня 2021 року, якою йому встановлено втрату професійної працездатності у загальному розмірі 65 % (15% - радикулопатія, 40% - ХОЗЛ, 10% - трудове каліцтво 2008 рік) з 22 березня 2021 року, безстроково.

При перегляді вказаного рішення в апеляційній інстанції, а саме в мотивувальній частині постанови Дніпровського апеляційного суд від 13 жовтня 2021 року, якою апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задоволено, рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 липня 2021 року змінено та збільшено розмір моральної шкоди, стягнутої з відповідача Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 з 130 000,00 гривень до 200 000 гривень 00 копійок, вказано, що висновком МСЕК від 06.04.2021 року ОСОБА_1 первинно встановлено втрату професійної працездатності у загальному розмірі 65 % (15% - радикулопатія, 40% - ХОЗЛ, 10% - туговухість) з 22 березня 2021 року, безстроково.

Відповідач вважає, що стягнута на користь позивача сума у розмірі 200 000, 00 гривень включає відшкодування моральної шкоди, як за професійними захворюваннями, так і за трудовим каліцтвом.

Вважає, що повторне відшкодування моральної шкоди за одними і тим самим випадком трудового каліцтва чинним законодавством не передбачено.

Відзиви на апеляційні скарги не надходили.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційних скарг, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга відповідача залишенню без задоволення, з наступних підстав

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 з 04.02.1998 року по 07.06.2019 року працював у гірничотранспортному цеху № 1 слюсарем по ремонту автомобілів, на дробовій фабриці № 1 слюсарем черговим та з ремонту устаткування виробничої дільниці з ремонту та утримання механічного устаткування на дільниці дроблення руди ВАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», правонаступником якого є ПРАТ «ПІВНГЗК», з правом пільгового пенсійного забезпечення за списком № 1 (а.с. 5-8).

07.06.2019 року позивач звільнений з підприємства відповідача за власним бажанням, в зв`язку з виходом на пенсію за віком за ст. 38 КЗпП України.

17.01.2008 року з ОСОБА_1 стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, внаслідок якого він отримав тілесні ушкодження у вигляді консолідованого осколкового внутрішньо суглобового переламу лівої п`яткової кістки.

Згідно п. 6 Акту № 1/І про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 22 січня 2008 року, нещасний випадок стався за наступних обставин: 17.01.2008 року в зміну з 08-00 год. на майданчику перед корпусом 3-4 стадії дроблення дробильної фабрик №1, бригада ремонтників згідно наряду виконувала роботи по розвантажуванню запасних частин з вантажного автомобіля. Для прискорення розвантажування головним інженером ДФ №1 ОСОБА_2 о 16-20 год. до цих робіт був залучений ОСОБА_1 . По закінченні розвантажування ОСОБА_1 зістрибнув з автомобіля на асфальтну поверхню з висоти 1,2 м., при цьому отримав травму стопи лівої ноги. Вид події: падіння потерпілого (а.с. 9-11).

Висновком МСЕК від 13.08.2009року ОСОБА_1 первинно встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 20 % за трудовим каліцтвом 17.01.2008 року, з наступним переоглядом 01.09.2009 року.

Висновком МСЕК від 28.10.2009 року позивачу, при повторному переогляді, було зменшено відсоток втрати професійної працездатності з 20% до 10%, з наступним переоглядом 01.09.2010 року, група інвалідності не встановлювалась.

Висновком МСЕК від 02.08.2017 року позивачу, при повторному переогляді, було встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 10 % за трудовим каліцтвом з наступним переоглядом 01.08.2020 року.

Висновком МСЕК від 06.04.2021 року ОСОБА_1 , при повторному переогляді, встановлено втрату професійної працездатності у загальному розмірі 65 % (15% - радикулопатія, 40% - ХОЗЛ, 10% - трудове каліцтво 2008 рік) та визнано особою з інвалідністю третьої групи, з 22 березня 2021 року, безстроково.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ч.2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України й виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв`язку з отриманою ним виробничої травми.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

В судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з виробничою травмою позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він втратив професійну працездатність у розмірі 10% та його визнано особою з інвалідністю третьої групи. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя.

З Акту № 1/І про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 22 січня 2008 року, що стався з ОСОБА_1 вбачається, що причиною нещасного випадку є особиста необережність.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що позивачу ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що отримання виробничої травми, яка завдає позивачу фізичного болю та душевних страждань, виникла з вини відповідача Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що стягнута раніше на користь позивача сума у розмірі 200 000, 00 гривень включає відшкодування моральної шкоди, як за професійними захворюваннями, так і за трудовим каліцтвом, що свідчить, на його думку, про повторне відшкодування моральної шкоди за одними і тим самим випадком трудового каліцтва, що чинним законодавством не передбачено, колегія суддів не бере до уваги, з огляду на наступне.

В справі № 215/2323/21 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`ю, посилаючи на отримання ним професійних захворювань, у зв`язку з чим і просив стягнути моральну шкоду. Дніпровський апеляційний суд, переглядаючи рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 липня 2021 року у вказаній справі, встановив, що ОСОБА_1 у зв`язку з професійними захворюваннями заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він втратив професійну працездатність та його визнано особою з інвалідністю третьої групи на безстроковий термін.

В справі, яка переглядається, позивач звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі ПРАТ «ПІВНГЗК») про стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, посилаючись на отримання ним виробничої травми, що потягло за собою втрату професійної працездатності, що не є повторним зверненням до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, як вважає відповідач.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивача та вважає, що він визначений без повного урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Так, в судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з отриманою на виробництві травмою, позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він втратив професійну працездатність у розмірі 20%, на теперішній час 10%, та його визнано особою з інвалідністю третьої групи. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки незважаючи на час, що минув з моменту травмування, наслідки травмування завдають йому фізичних страждань до теперішнього часу. Періодично проходить лікування, незважаючи на постійні курси лікування покращення в стані здоров`я не спостерігається.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманої виробничої травми, що потягло втрату працездатності, розмір втрати професійної працездатності та визнання особою з інвалідністю третьої групи, вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 20 000,00 грн. до 45 000,00 грн.

Згідно положення, закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674 в редакції, чинній на момент постановлення рішення судом першої інстанції, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди завданої ушкодженням здоров`я на виробництві та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з чим, з відповідача на користь держави, підлягає стягненню судовий збір 1488,60 грн. за подання позивачем апеляційної скарги (992,40 грн. х 150%).

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» - залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 серпня 2022 року в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з відповідача Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь позивача ОСОБА_1 змінити, збільшивши цей розмір з 20 000,00 гривень до 45 000 (сорок п`ять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» за подання апеляційної скарги позивачем, на користь держави, судовий збір у розмірі 1488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) гривень 00 (нуль) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 26 жовтня 2022 року.

Головуючий:

Судді: