Єдиний унікальний номер 142/538/21
Номер провадження 2/142/143/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 травня 2022 року смт. Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Нестерука В.В.,

секретаря Яворської О.В.,

за участі:

представника позивача Кочерган Ю.І. ,

третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом виконавчого комітету Піщанської селищної ради Вінницької областів інтересах малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи на стороні позивача: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

Виконавчий комітет Піщанської селищної ради Вінницької області звернувся до суду з позовом в інтересах малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи на стороні позивача: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав. У вказаній позовній заяві позивач просить суд постановити рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнути з відповідачки ОСОБА_5 на утримання доньки аліменти в розмірі 1/3 середньомісячного заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передати органу опіки та піклування для подальшого влаштування в сімейні форми виховання.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06 жовтня 2021 року виконавчим комітетом Піщанської селищної ради було прийнято рішення №164 «Про позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 », яким затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно доньки, малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В позовній заяві представник позивача вказує, що ОСОБА_5 , 1972 року народження, являється матір`ю трьох доньок, старша з яких ОСОБА_6 , 1991 року народження, заміжня та проживає в м. Одеса, а середня - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трагічно загинула у 2019 році. Наймолодша донька ОСОБА_5 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , біля матері не проживає, а з березня 2020 року проживає в сім`ї свого рідного дядька по материнській лінії ОСОБА_2 , який разом з дружиною займається доглядом та вихованням дитини. Матір дитини ОСОБА_5 проживає в м.Кодима Одеської області в будинку співмешканця, не цікавиться навчанням та здобутками дитини в школі, станом здоров`я, фізичним та розумовим розвитком, що підтверджують довідки з навчального закладу та довідка від КНП Піщанський районний центр первинної медико-санітарної допомоги від 23.02.2021 року № 10/09. Батько дитини ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . В ході проведення бесіди з малолітньою ОСОБА_9 встановлено, що мати не приїздить до неї, іноді телефонує в нетверезому стані, нічого не купує, її життям взагалі не цікавиться. Дитина категорично не хоче проживати з матір`ю, оскільки боїться її співмешканця, який схильний до зловживання алкоголем та проявів агресії. ОСОБА_5 неодноразово запрошувалася на засідання комісії з питань захисту прав дитини в телефонному режимі, однак завжди повідомляла, що прибути не може з різних, на її думку, поважних причин. А тому, керуючись ст.ст.164-167 СК України, ст.ст. 11, 12 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», виконавчий комітет Піщанської селищної ради зробив висновок, що через безвідповідальне ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, нездатність забезпечити повноцінний розвиток, належний рівень виховання своїй дитині, буде доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_5 відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Представник позивача виконавчого комітету Піщанської селищної ради, за довіреністю Кочерган Ю.І. в судовому засіданні 24 травня 2022 року позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання 24 травня 2022 року не з`явилась, в матеріалах справи, наявна заява відповідача ОСОБА_5 від 17 травня 2022 року про слухання справи про позбавлення її батьківських прав відносно ОСОБА_4 у її відсутності.

Треті особи на стороні позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в судовому засіданні підтримали заявлені позивачем вимоги, стосовно позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні 24 травня 2022 року вказала, що малолітня ОСОБА_9 вже близько двох років проживає в сім`ї ОСОБА_11 , оскільки її полишила матір, яка проміняла дитину на співмешканця та живе у нього в м.Кодима Одеської області, приїздить рідко, коли тікає від співмешканця побита та в стані алкогольного сп`яніння, життям дитини не цікавиться зовсім, дитина не хоче до матері та її співмешканця, бо боїться їх, був випадок, що ОСОБА_5 влаштували до лікарні підлікувати від алкоголізму, але вона втікла.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні 24 травня 2022 року вказала, що являється сусідкою ОСОБА_11 та шкільною вчителькою Валєрії, дівчинка живе в сім`ї свого дядька, вихована, завжди охайна та гарно одягнена, ОСОБА_3 слідкує за навчанням дитини та є головою батьківського комітету. Мама вихованням дитини не займається, її вона не бачила в Піщанці десь півтора роки, до школи вона ніколи не приходила і не телефонувала.

Також в судовому засіданні 24 травня 2022 року, у присутності представника закладу освіти Ткачової А.В. малолітня ОСОБА_4 вказала, що два роки живе в тітки, раніше жила в Кодимі з мамою і дядьком, вони пили, він бив маму та її, було таке, що вона спала на АДРЕСА_1 приїздить тільки коли він її б`є, тікає від нього. Жити з мамою не бажає, мама не знає в якій школі вона навчається, в неї немає ніяких речей, які б купила мама.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі наданих суду доказів було встановлено, що відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини № 26 від 05 жовтня 2021 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 » комісія з питань захисту прав дитини Піщанської селищної ради вирішила: Позбавити батьківських прав ОСОБА_5 відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.19).

Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наданого в додаток до рішення комісії з питань захисту прав дитини № 26 від 05 жовтня 2021 року, встановлено, що малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вже більше року проживає в сім`ї свого рідного дядька по материнській лінії ОСОБА_2 , який разом з дружиною займається доглядом та вихованням дитини. Матір дитини ОСОБА_5 проживає в м. Кодима Одеської області, в будинку співмешканця, не цікавиться навчанням та здобутками дитини в школі, станом здоров`я, фізичним та розумовим розвитком, що підтверджують довідки з навчального закладу, (характеристика від 25 січня 2021 року №6 та характеристика від 05 жовтня 2021 року) та довідка від КНП Піщанський районний центр первинної медико-санітарної допомоги від 23 лютого 2021 року № 10/09. Батько дитини - ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 06 лютого 2017 року). В ході проведення бесіди з малолітньою ОСОБА_4 встановлено, що мати не приїздить до неї, іноді телефонує в нетверезому стані, нічого не купує, її життям взагалі не цікавиться. Дитина категорично не хоче проживати з матір`ю, оскільки боїться її співмешканця, який схильний до зловживання алкоголем та проявів агресії. ОСОБА_5 в свою чергу, робить вибір на користь співмешканця, не бажає повертатися на проживання у власний будинок в с. Рудницьке Тульчинського району Вінницької області. ОСОБА_5 неодноразово запрошувалася на засідання комісії з питань захисту прав дитини в телефонному режимі, останнє запрошення було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак на жодне засідання не з`явилася. Комісія з питань захисту прав дитини Піщанської селищної ради робить висновок, що через безвідповідальне ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, нездатність забезпечити повноцінний розвиток, належний рівень виховання своїй дитині, буде доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_5 відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.20).

Вказане також підтверджується характеристикою зі школи від 25 січня 2021 року та 05 жовтня 2021 року, копіями свідоцтва про смерть ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , актами обстеження умов проживання малолітньої ОСОБА_4 від 16 березня 2021 року та від 12 серпня 2021 року, довідки про проведення бесіди з малолітньою ОСОБА_4 (а.с. 13-18, 21-24).

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Піщанської селищної ради Вінницької області № 164 від 06 жовтня 2021 року «Про позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 » виконавчий комітет Піщанської селищної ради вирішив затвердити Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Службі у справах дітей ( Кочерган Ю.І. ) вказано підготувати позов до Піщанського районного суду про позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 (а.с.25).

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13 січня 2005 року органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. У ч.1 ст.12 цього ж Закону передбачено, що безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Верховний Суд України в ч.2 п.16 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

За змістом роз`яснень, п.п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні.

Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ( далі по тексту - ЄКПЛ) становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей.

Як зауважив Європейський Суд з прав людини ( далі по тексту - ЄСПЛ) у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага.

Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 року у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04).

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (справа «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року). Зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. При цьому звертає увагу на те, що позивач у цій справі намагався побачити дитину та оскаржував заяву про позбавлення батьківських прав і цей факт міг свідчити про його інтерес до дитини.

В своїй постанові у справі №214/1048/15-ц від 03 травня 2018 року Верховний Суд звернув увагу на те, що у статті 12 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Також суд касаційної інстанції роз`яснив, що тлумачення частини другої статті 171 СК України свідчить, що вона закріплює випадки, коли думка дитини має бути вислухана обов`язково. До таких випадків належить і вирішення спору про позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України).

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Суд вбачає, що відповідач ОСОБА_5 свідомо нехтує та взагалі відмовилась від виконання батьківських обов`язків по відношенню до доньки ОСОБА_4 , не цікавиться її долею, позбавила дитину материнського піклування, участі у її вихованні та розвитку не приймає, матеріально дитині не допомагає, жодного контакту з дитиною не підтримує.

Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Такого ж висновку дійшов ВССУ в ухвалі від 01 листопада 2017 року у справі № 211/559/16-ц ВССУ зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд вказав, що потрібно встановити винну поведінку батька щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а також те, чи можливо змінити його поведінку в кращу сторону попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а також сприяти захисту інтересів дитини щодо її права на батьківське піклування та перевірити ставлення дитини до свого батька.

Верховний Суд в постанові від 24 жовтня 2018 року по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідач жодних спроб на відновлення відносин з донькою не робила, також не прибула в судове засідання для розгляду справи стосовно позбавлення її батьківських прав, тобто відповідач не тільки ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а свідомо не бажає їх виконувати, тому суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Європейський суд з прав людини в контексті статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, серед іншого зазначив, що головним критерієм при вирішенні таких справ є інтереси дитини, розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, і відповідне рішення має підкріплюватись достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини (пункт 49 рішення від 18 грудня 2008 року в справі «Савіни проти України»).

Також практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Зважаючи на те, що мати не цікавиться життям дитини, не приймає участі в її вихованні та утриманні, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, а також враховуючи що відповідач, в жодне судове засідання з розгляду справи про позбавлення її батьківських прав не з`явилась, проти позову не заперечила, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, суд не вбачає підстав для попередження відповідача ОСОБА_5 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а вважає за доцільне, роз`яснити положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Суд повно, всебічно та об`єктивно оцінивши обставини справи, приходить до висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують свідоме ухилення ОСОБА_5 від виконання своїх батьківських обов`язків та її небажання виховувати дочку, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, законними та відповідача належить позбавити батьківських прав відносно малолітньої доньки.

Разом з тим, за правилами ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви (ч.1 ст.191 СК України).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік», прожитковий мінімум дітей віком від дітей віком до 6 років з 1 січня 2022 року встановлено в розмірі 2100 гривень, дітей віком від 6 до 18 років - 2618 гривень.

Згідно положень абз. 3 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України).

Отже, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. При визначенні способу стягнення аліментів, суд вважає, що він повинен бути визначений в частці від доходу її матері, в силу вимог ч.3 ст.181 СК України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання дитини, та стягнення із відповідача ОСОБА_5 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не меншому 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня звернення з даним позовом до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Враховуючи, що при зверненні до суду позивача звільнено від сплати судового збору, тому, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує його з відповідача в сумі 992 грн. 40 коп. за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав та 992 грн. 40 коп. за позовну вимогу про стягнення аліментів, на користь держави, у розмірі, який підлягав сплаті при зверненні з вказаним позовом до суду.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 150, 164-166, 169 Сімейного кодексу України, ст. ст. 11, 12, 13, 57, 60, 81, 89, 90, 259, 263, 265, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов виконавчого комітету Піщанської селищної ради Вінницької областів інтересах малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи на стороні позивача: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передати органу опіки та піклування для подальшого влаштування в сімейні форми виховання.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не меншому 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня звернення з даним позовом до суду 22 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів, відповідно до ст. 430 ЦПК України, допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь держави судовий збір у розмірі 992 гривень 40 копійок за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь держави судовий збір у сумі 992 гривень 40 копійок за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Роз`яснити, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Скорочене рішення проголошено в судовому засіданні 24 травня 2022 року, що є датою ухвалення судового рішення.

Повне рішення складене 27 травня 2022 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Піщанський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

позивач - виконавчий комітет Піщанської селищної ради, смт.Піщанка Вінницької області, вул.Центральна, 85,

відповідач - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована вАДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

третя особа, на стороні позивача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_3 ,

третя особа, на стороні позивача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , АДРЕСА_3 .

Суддя: