Справа № 463/6829/21 Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 22-ц/811/1824/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.,

при секретарі Назар Х.Б.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 16 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронна компанія «Сварожич» про усунення перешкод у користуванні часткою житлового будинку та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

В червні 2021 року позивач через свого представника адвоката Медведя В.О., який діє на підставі ордеру серії ВС №1050091 від 14 грудня 2020 року звернувся до суду з позовом про зобов`язання відповідачів усунути перешкоди у користуванні 1/4 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом його звільнення та видачі ключів від замка (замків) вхідних дверей; про солідарне стягнення з відповідачів на його користь завданої моральної шкоди в розмірі 25000 гривень; а також про покладення на відповідачів судових витрат.

Позов мотивує тим, що 28 квітня 2001 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 дружина позивача ОСОБА_4 померла. Від шлюбу у позивача із покійною ОСОБА_4 дітей не було. Станом на дату смерті ОСОБА_4 була власником 1/4 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з заповітом, посвідченим приватним нотаріусом ЛМНО Дудко О.О. за № 480 від 06 липня 2015 року ОСОБА_5 заповів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в рівних частках. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 липня 2017 року за № 544 ОСОБА_4 та ОСОБА_2 прийняли вказану спадщину. Позивач та його покійна дружина ОСОБА_4 постійно проживали в 1/4 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на протязі останніх 2-х років до дати смерті останньої, що підтверджується зокрема актом про фактичне місце проживання. Крім цього позивач та його покійна дружина також проживали разом за адресою: АДРЕСА_2 . 18 листопада 2020 року позивач повернувся із роботи в будинок постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де його при вході на територію будинку зустріли працівники охоронної компанії «Сварожич», які зазначити, що 1/2 вказаного будинку, а саме: 1/4 частки покійної ОСОБА_4 та 1/4 частки ОСОБА_2 взято під охорону на підставі укладеного договору із ОСОБА_2 , в результаті чого ТОВ ОК «Сварожич» не надають доступу позивачу до 1/4 частки вказаного будинку до сьогоднішнього дня.

Позивач вказує, що в результаті вказаних подій 18 листопада 2020 року він звернувся із заявою про притягнення до відповідальності ОСОБА_2 та працівників ТОВ «ОК «Сварожич» на ім`я начальника Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області. 30 листопада 2020 року Личаківський ВП ГУ НП у Львівській області надало відповідь, зі змісту якої вбачається, що обставини викладені позивачем в заявах від 18 листопада 2020 року та від 19 листопада 2020 року носять цивільно-правовий характери та вирішуються виключно у судовому порядку. 4 грудня 2020 року ОСОБА_3 , звернувся із скаргою у Личаківський районний суд м. Львова на бездіяльність службових осіб Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області в порядку ст. 303 КПК України. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 14 грудня 2020 року у справі № 463/11794/20 задоволено скаргу та зобов`язано уповноважену посадову особу Личаківського ВП ГУНП у Львівській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви ОСОБА_3 від 18 листопада 2020 року про вчинення кримінального правопорушення та розпочати з приводу даних обставин досудове розслідування, що підтверджується копією відповідної ухвали.

Окрім того позивач вказує, що 18 листопада 2020 року він звернувся в Шосту львівську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, після смерті дружини ОСОБА_4 . За вищевказаною заявою в Шостій львівській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу № 480/2020 після смерті ОСОБА_4 . При цьому з довідки Шостої львівської державної нотаріальної контори від 11 травня 2021 року вбачається, що ОСОБА_3 , є спадкоємцем за законом після смерті дружини ОСОБА_4 .

Позивач вважає, що дії відповідачів порушують його законні права та інтереси. Зокрема ОСОБА_3 , як член сім`ї (чоловік) покійного власника 1/4 частки житлового будинку, який постійно проживав з останньою за вказаною адресою, а також є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 , розпочинаючи із 18 листопада 2020 року та до сьогоднішнього дня не має доступу до вищенаведеної частки житлового будинку, де зберігаються його приватні речі, документи, майно, лікарства, тощо, а відтак, не може розпоряджатись вказаним майном через неправомірні дії відповідачів. Вказує, що відповідачі у добровільному порядку відмовляються усунути ці обставини та передати йому ключі від вхідних дверей 1/4 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушують права та законні інтереси позивача володіти та користуватися цим майном.

Крім цього вказує, що в результаті порушення з боку відповідачів законних прав та інтересів позивача йому було завдано моральної шкоди. Зазначає, що відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 18 жовтня 2019 року, виданої КНП 5-а міська клінічна поліклініка м. Львова, він хворіє цукровим діабетом з 2014 року, постійно отримує інсулін. У свою чергу, після подій, які мали місце 18 листопада 2020 року, в позивача загострилась хвороба через перенесений стрес, емоційне сприйняття усіх вказаних подій, які мали місце одразу ж після смерті дружини, виклики працівників поліції, надання пояснень, які супроводжувались підвищеним тиском, тощо, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 19604 від 18 грудня 2020 року. Зокрема з такої вбачається, що ОСОБА_3 , поступив ургентно із клінічною картиною флегмони лівої стопи на тлі цукрового діабету II типу, після необхідної короткочасної доопераційної підготовки 10 грудня 2020 року виконана - розкриття флегмони лівої стопи, трансметатарзальна ампутація III пальця лівої стопи. Звертає увагу суду на те, що в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , доступ до якого у позивача відсутній, залишились усі медичні препарати, які необхідні для підтримання стану його здоров`я, спеціалізоване взуття, одяг, а відтак позивач зобов`язаний був придбавати усі ці речі заново, замовляти через Інтернет, що також потягнуло за собою істотні незручності та дискомфорт, зрив ділових зустрічей, переговорів (через відсутність ділового одягу та спецвзуття), докладені додаткових зусиль для організації життя. Відтак, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності вважає, що солідарному стягненню із відповідачів на користь позивача підлягає стягненню завдана моральна шкода в розмірі 25000 гривень.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 16 червня 2022 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронна компанія «Сварожич» про усунення перешкод у користуванні часткою житлового будинку та стягнення моральної шкоди - задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні 1/4 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 шляхом видачі ОСОБА_3 ключів від замка (замків) вхідних дверей.

В задоволенні решти вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору.

Рішення суду 18 липня 2022 року оскаржив ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 .

Вважає рішення суду незаконним та необгрунтованим. Звертає увагу, що суд першої інстанції в рішенні не навів мотивів з приводу того, на підставі яких відомостей він встановив, що позивач постійно проживав за адресою знаходження спірного будинку.

Вважає, що твердження позивача про те, що він є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 не відповідає дійсності, оскільки заяву про вступ у спадщину також подано ОСОБА_6 , яка є сестрою померлої. Звертає увагу, що на розгляді в Личаківському суді м. Львова перебуває справа за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про усунення його від права спадкування, визнання шлюбу між ним та ОСОБА_4 недійсним.

Вважає, що позивач не підтвердив право користування чи право власності на спірне майно, оскільки існує невирішений судовий спір щодо порядку спадкування за померлою.

Окрім цього, вважає матеріали кримінального провадження №0000707 від 21.12.2020 є недопустимими доказами по даній цивільній справі з огляду на відсутність відповідного дозволу на використання даних матеріалів у порядку визначеному ст. 222 КПК України.

В апеляційній скарзі скаржник просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 16 червня 2022 року в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

10 листопада 2022 року на електронну адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, підписане від імені ОСОБА_7 .. В той же час, із складеного Львівським апеляційним судом акту про відсутність кваліфікованого електронного підпису (без ЄЦП), лист не скріплено кваліфікованим електронним підписом, як це передбачено ч.8 ст.43 ЦПК України, в зв`язку з чим, згадане клопотання до уваги судом не береться.

08 листопада 2022 року на адресу Львівського апеляційного суду від ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 поступило клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Враховуючи, що клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції надійшло до суду з порушенням строку передбаченого ч.2 ст.212 ЦПК України, наявні підстави для відмови в задоволення клопотання ОСОБА_1 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

09 листопада 2022 року від ОСОБА_7 , представника ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення. Стверджує, що позивач набув право користування спірним будинком як член сім`ї власника, який прийняв спадщину.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 10 листопада 2022 року, є дата складення повного судового рішення - 22 листопада 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 підлягає до задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

З інформаційної довідки № 235499204 від 04 грудня 2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 -«а» належить: ОСОБА_8 - 1/2 частки вказаного житлового будинку; ОСОБА_2 - 1/4 частки; ОСОБА_4 - 1/4 частки.

ОСОБА_4 і позивач у справі ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 2001 року, що стверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 28 квітня 2001 року.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 9 листопада 2020 року.

З копії акту про фактичне місце проживання від 25 листопада 2020 року № 1/25 складеного ЛКП «Господар» та копії довідки ЛКП «Господар від 25 листопада 2020 року № 4061 вбачається, що ОСОБА_3 проживав за адресою АДРЕСА_1 з дружиною ОСОБА_4 до її смерті.

З копії акту № 5 від 11 травня 2021 року складеного ЛКП «Сигнівка» вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_3 . Дружина ОСОБА_4 проживала без реєстрації разом зі своїм чоловіком.

З копії довідки № 02347 від 25 листопада 2020 року про зняття з реєстрації місця проживання вбачається, що ОСОБА_4 знято з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 -«а» з 25 листопада 2020 року.

З копії витягу № 62513198 від 18 листопада 2020 року про реєстрацію в спадковому реєстрі вбачається, що Шостою львівською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_4 (спадкова справа номер: у спадкову реєстрі 66772376; у нотаріуса 480/2020.

З копії довідки Шостої львівської державної нотаріальної контори від 11 травня 2021 року № 488/02-14 вбачається, що ОСОБА_3 є спадкоємцем за законом після смерті дружини ОСОБА_9 .

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд виходив з тих підстав, що позивач набув право користування спірним будинком як член сім`ї власника, прийняв спадщину, яка складається в тому числі з 1/4 частини спірного будинку і йому чинить перешкоди інший співвласник в користуванні житлом з залученням охоронної компанії, у зв`язку з чим ОСОБА_2 зобов`язано усунути перешкоди в користуванні позивачу 1/4 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 шляхом видачі ключів від замка (замків) вхідних дверей.

З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних причин.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

У частині першій статті 383 ЦК України та статті 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

У частині першій статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Близькі за змістом положення містяться в частині першій статті 405 ЦК України.

Нормами статті 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з частинами другою, третьою статті 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

У статті 7 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Тобто будь-яке виселення або позбавлення особи права користування житловим приміщенням допускається виключно на підставах, передбачених законом, і повинно відбуватися в судовому порядку.

Позивач при зверненні до суду обґрунтував своє порушене право тим, що він є 1) єдиним спадкоємцем після смерті власника майна та 2) постійно проживав з дружиною за адресою: АДРЕСА_1 , на протязі останніх 2-х років до дати смерті останньої (частина спірного будинку, яка входить до складу спадщини).

З наявних в матеріалах справи копії акту про фактичне місце проживання від 25 листопада 2020 року № 1/25 складеного ЛКП «Господар», копії довідки ЛКП «Господар від 25 листопада 2020 року № 4061, копії акту № 5 від 11 травня 2021 року складеного ЛКП «Сигнівка», однозначно неможливо встановити, що ОСОБА_3 проживав за адресою АДРЕСА_1 з дружиною ОСОБА_4 до її смерті. В той же час, з копії акту № 5 від 11 травня 2021 року складеного ЛКП «Сигнівка» вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 .

З копії довідки Шостої львівської державної нотаріальної контори від 11 травня 2021 року № 488/02-14 вбачається, що ОСОБА_3 є спадкоємцем за законом після смерті дружини ОСОБА_9 .

Позивач також вказує, що має право на спірне майно в силу прийняття спадщини за померлою.

Верховним судом у своїй Постанові від 14.08.2019 по справі №523/3522/16-ц зроблено висновок, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» й пов`язує з виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності на нерухоме майно, його виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, яку здійснюють відповідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нотаріуси та державні реєстратори.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (п. 1. ст. 2. Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Отже основним право встановлюючим документом, на підставі якого проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно, у даному випадку є свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом.

Позивачем не доведено ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції, що йому нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_9 , в зв`язку з чим, відсутні підстави, що позивач на час розгляду справи набув права власності на спірне майно.

Окрім цього, позивачем по справі не подано жодних доказів на підтвердження позовних вимог в частині чинення відповідачами по справі перешкод у користуванні спірним майном, як особі яка не набула жодного права володіння, користування чи розпорядження таким спірним майном.

За відсутності правовстановлюючих документів на спірне майно, колегія суддів не знаходить підстав вважати, що у позивача наявне право на користування таким майном.

Крім того, твердження позивача про те, що він є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 не відповідає дійсності, оскільки заяву про вступ у спадщину також подано ОСОБА_6 , яка є сестрою померлої.

В квітні 2021 року ОСОБА_6 подано позов до ОСОБА_3 про усунення його від права спадкування, визнання шлюбу між ним і ОСОБА_4 недійсним (справа №462/2433/21), який перебуває в провадженні Личаківського районного суду м. Львова.

Згідно правової позиці Верховного суду, яка викладена в Постанові від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18, якщо доводи позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів є абстрактними, не містять жодного обґрунтування негативного впливу на його конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси та свідчать про незгоду позивача з діями, рішеннями відповідачів, що не є тотожним порушенню права, свободи чи інтересу, це свідчить про відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, що в свою чергу є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Згідно ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 16 червня 2022 рокускасувати та ухвалити нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронна компанія «Сварожич» про усунення перешкод у користуванні часткою житлового будинку та стягнення моральної шкоди- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПЕ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_4 ) судові витрати в розмірі 2724 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2022 року.

Головуючий: О.Я.Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк