Справа № 202/643/21
Провадження № 2/202/1394/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря судового засідання Калантаєнко Д.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

Позивач звернувся до суду із позовом за змістом якого просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 (далі - квартира). Заявлена вимога була обґрунтована тим, що позивач є фактичним власником вказаної квартири, основний квартиронаймач його мати, померла. Місце проживання відповідачів було зареєстровано у квартирі, однак за адресою реєстрації останні не проживають з 2012 року.

Відповідачі заперечували проти задоволення позову, надали пояснення згідно з якими відповідач ОСОБА_5 з 17.11.2000 року є дружиною позивача ОСОБА_4 , у зв`язку із чим ОСОБА_5 та ОСОБА_2 з 17.06.2005 року були зареєстровані та постійно мешкали за вказаною адресою. Крім того, відповідачі зазначають, що вони постійно сплачують комунальні рахунки, також їх особисті речі знаходяться в зазначеній квартирі.

ІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

У відповідності до копії ордера № 1290 серія № 4 від 23.07.1987, виданого Виконавчим комітетом Індустріальної районної ради народних депутатів м.Дніпроптеровська, ОСОБА_6 надано право на зайняття ізольованої трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 разом із сім`єю: ОСОБА_4 (син квартиронаймача/позивач), ОСОБА_7 (невістка) та ОСОБА_8 (онук).

Станом на 02.12.2020 у вказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідачі ОСОБА_2 , 1988 року народження, ОСОБА_5 , 1970 року народження.

У відповідності до акту огляду квартири, підписаного свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , затвердженого заступником директора управляючої компанії ТОВ «К.О.Д.» Каракаш В.М., відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_5 з січня 2012 року не перебували у квартирі АДРЕСА_1 .

Рішенням судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.202 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано. Рішення набрало законної сили 28.06.2022 року.

Також, 20.08.2022 року ОСОБА_4 уклав шлюб із ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_13 суду показала, що знає відповідачів більше 20 років. Зі слів ОСОБА_5 свідок дізналась, що відповідачів було виписано позивачем за судовим рішенням з квартири де вони проживали.

Свідок ОСОБА_14 суду показала, що вона була сусідкою матері ОСОБА_15 . Після смерті своєї матері ОСОБА_15 приблизно два роки проживала у смт. Вишневе.

ІІІ. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до частини четвертої статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до статті 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Аналіз статей 71, 72 ЖК УРСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

У постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц зроблено висновок щодо застосування статей 71, 72 ЖК УРСР, який полягає в тому, що саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись право (намір) ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

Так, дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, допитавши свідків, судом було встановлено, що відповідачі тривалий час за зареєстрованою адресою не проживають, жодних поважних причин їхньої тривалої відсутності судом не встановлено, крім того з травня 2022 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування ст. 72 ЖК УРСР.

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладені норми законодавства, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, оцінивши наявні в ній докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-4, 10, 12, 13, 76-89, 95, 141, 258, 259, 264, 265, п. 15, п.п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_4 ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_5 ), третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради (49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, буд. 58, каб. 213) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: квартира АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за даною адресою.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі по 908,00 грн. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складно 21.11.2022 року.

Суддя Г.О. Кухтін