Провадження № 2-др/369/68/22
11.11.2022 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Янченка А.В.,
при секретарі судового засідання Безкоровайній М.Л.,
представника позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача - ОСОБА_2 ,
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.10.2022 року у справі № 369/12113/21 ухвалено у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя - відмовити повністю. Судові витрати покласти на позивача.

26.10.2022 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області від представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Дяченка А.М. надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення, згідно якої останній просив суд ухвалити додаткове судове рішення у справі № 369/12113/21, яким стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 17000,00 гривень.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Дяченко А.М. в судовому засіданні подану ним заяву про відшкодування витрат понесених відповідачем у зв`язку з розглядом справи № 369/12113/21 підтримав у повному обсязі, просив суд її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_4 - адвокат Харін О.М. в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Дяченка А.М. про відшкодування витрат понесених відповідачем у зв`язку з розглядом справи № 369/12113/21 в повному обсязі, просив суд в задоволенні заяви відмовити. Вказував, що подана заява не містить детального опису наданих послуг, наданий у якості доказу договір про надання правничої допомоги не відповідає вимогам законодавства та містить неточності, зазначені в акті «…сума винагороди за надані послуги згідно договору…» не дозволяє однозначно встановити які саме послуги надавалися відповідачу, який їх обсяг, чи пов`язані вони саме із розглядом справи № 369/12113/21 або такі послуги є наданими відповідачу поза вказаним процесом, зазначений в Акті виконаних робіт від 25.10.2022 року розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт.

Судом встановлено, що 26.10.2022 року представником відповідача ОСОБА_3 - адвокатом Дяченко А.М. через канцелярію суду було зареєстровано заяву представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Дяченка А.М. про відшкодування витрат понесених відповідачем у зв`язку з розглядом справи № 369/12113/21 в розмірі 17000,00 гривень. На підтвердження понесених судових витрат надав: копію Договору № 04/02/2022-5 від 04.02.2022 року, копію квитанції № 0.0..1 від 08.02.2022 року про сплату 9500,00 гривень, копію квитанцію № 0.0..1 від 12.09.2022 року про сплату 5000,00 гривень, копію квитанції № 0.0..1 від 25.10.2022 року про сплату 2500,00 гривень, копію акту виконаних робіт від 25.10.2022 року по договору № 04/02/2022-5 від 04.02.2022 року.

Згідно з ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Із запровадженням з 15.12.2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Заперечення представника позивача ОСОБА_4 - адвоката Харіна О.М. щодо того, що заява відповідача про ухвалення додаткового рішення не містить детального опису наданих послуг, наданий у якості доказу договір про надання правничої допомоги не відповідає вимогам законодавства та містить неточності, зазначені в акті «…сума винагороди за надані послуги згідно договору…» не дозволяє однозначно встановити які саме послуги надавалися відповідачу, який їх обсяг, чи пов`язані вони саме із розглядом справи № 369/12113/21 або такі послуги є наданими відповідачу поза вказаним процесом, не приймаються судом так як спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Крім того, суд не приймає до уваги заперечення сторони позивача про завищений розмір пред`явленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу, оскільки, в розумінні вимог закону суд позбавлений можливості втручатись в договірні відносини адвоката та його клієнта.

За таких обставин витрати ОСОБА_3 на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню повністю, оскільки цю суму підтверджується доказами надання адвокатом правничих послуг у справі № 369/12113/21 та заява про їх відшкодування і розрахунок був надані у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 753/15687/15-ц, від 26.09.2018 року у справі № 753/15683/15, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2019 року у справі № 910/3929/18 та інших.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення по справі, яким вирішити розподіл судових витрат та задовольнити заяву про розподіл витрат, а саме стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені у справі № 369/12113/21 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Дяченка А.М. про відшкодування витрат понесених відповідачем у зв`язку з розглядом справи - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені у справі № 369/12113/21 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Інформація про сторін:

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 21.11.2022 року.

Суддя А.В. Янченко