Номер провадження: 22-ц/813/8127/22
Головуючий у першій інстанції Дяченко В. Г.
Доповідач Пузанова Л. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Пузанової Л.В.,

суддів: Орловської Н.В.,

Склярської І.В.,

секретар Зєйналова А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль, яке змінило назву на Акціонерне товариство Райффайзен Банк, до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про захист порушеного права кредитора шляхом визнання майна предметом іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості,

встановив:

У червні 2021 року Акціонерне товариство Райффайзен Банк Аваль звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про захист порушеного права кредитора шляхом визнання майна предметом іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором, укладеним 05.09.2007 року між банком та ОСОБА_4 , в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України Про іпотеку.

Предметом спору , що виник між сторонами, є звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , в рахунок погашення кредитної заборгованості в сумі 113 389,33 доларів США.

Ухвалою від 18 липня 2022 року Суворовський районний суд м. Одеси залишив позов Акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль без розгляду, задовольнивши відповідну заяву представника позивача.

25 липня 2022 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат СоловйовВ. В., звернулася до суду із заявою про розподіл судових витрат та, наголошуючи на тому, що позивач, звертаючись до суду із позовом у цій справі, зловживав своїми процесуальними правами та його дії були необґрунтованими, оскільки аналогічні вимоги банку уже були предметом судового розгляду, і призвели до необхідності з боку відповідачки захищати свої права та законні інтереси, в тому числі шляхом здійснення витрат на правову допомогу, просила суд, на підставі частин п`ятої, шостої статті 142 та частини дев`ятої статті 141 ЦПК України, стягнути з Акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль витрати на правничу допомогу в сумі 42 500гривень, які вона сплатила на рахунок адвоката Соловйова В. В. 02.02.2022 року відповідно до умов укладеного з ним 31.01.2022 року договору про надання правничої допомоги.

Ухвалою від 30 серпня 2022 року Суворовський районний суд м. Одеси у задоволенні заяви ОСОБА_1 , від імені якої діяв адвокат Соловйов В. В., про розподіл судових витрат відмовив.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Соловйов Віктор Вікторович, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким стягнути з Акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль на її, ОСОБА_1 , користь витрати на правничу допомогу в розмірі 42 500гривень.

Доводи апеляційної скарги мотивовано тим, що суд неправильно встановив обставини справи та в порушення норм процесуального права, зокрема, частин п`ятої та шостої статті 142 і частини дев`ятої статті 141 ЦПК України, зробив помилковий висновок щодо відсутності правових підстав для задоволення вимог відповідача про компенсацію здійснених нею витрат, пов`язаних із розглядом справи, а саме: витрат на професійну правничу допомогу, факт надання та об`єм якої підтверджено належними доказами.

У відзиві на апеляційну скаргу Акціонерне товариство Райффайзен Банквикладені в ній доводи не визнало, ухвалу суду першої інстанції просить залишити без змін.

До відзиву товариством долучено копію Статуту Акціонерного товариства Райффайзен Банк, затвердженого в новій редакції загальними зборами акціонерів 16.12.2021 року, із якого вбачається, що на загальних зборах акціонерів 23.04.2021 року прийнято рішення про зміну найменування з Акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль на Акціонерне товариство Райффайзен Банк, яке є його правонаступником за всіма правами та обов`язками (т.3, а. с.99-103).

Заслухавши доповідача, пояснення представників відповідачки та позивача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд зробив висновок, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судове рішення мотивовано тим, що належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, за яких можна вважати дії позивача необґрунтованими та такими, що призвели до безпідставного здійснення витрат відповідачкою, а також свідчили про зловживання позивачем своїми процесуальними правами, матеріали справи не містять, а саме по собі пред`явлення позову, подання заяв в процесі розгляду справи не може свідчити про необґрунтовані дії, наслідком яких є застосування частини п`ятої статті 142 та частини дев`ятої статті 141 ЦПК України.

З огляду на матеріали справи, в червні 2021 року Акціонерне товариство Райффайзен Банк Аваль звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа- ОСОБА_3 , про захист порушеного права кредитора шляхом визнання майна предметом іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, що виникла за кредитним договором , укладеним із ОСОБА_3 05.09.2007 року, у порядку статті 23 Закону України Про іпотеку.

04 жовтня 2021 року Суворовський районний суд м.Одеси відкрив загальне позовне провадження у справі та призначив підготовче засідання на 06.12.2021року (т.1, а. с.80-81).

06 грудня 2021 року представник позивача ОСОБА_5 звернулася до суду із заявою про проведення підготовчого засідання у відсутність представника АТ Райффайзен Банк (т.1, а с. 83-89).

Підготовче засідання суд відклав на 24.02.2022 року у зв`язку з неявкою сторін.

11 лютого 2022 року ОСОБА_1 , від імені якої діяв адвокат Соловйов В.В., направила на адресу суду першої інстанції відзив на позов, до якого, серед інших документів, додала копію рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03.11.2020 року, ухваленого в справі №523/4336/19 за позовом АТ Райффайзен Банк Аваль до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави (т.1, а. с. 100-137).

18 квітня 2022 року на адресу суду першої інстанції надійшла заява від представника позивача- ОСОБА_5 , про залишення позову без розгляду(т.2, а. с. 20-23).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18 липня 2022 року позов АТ Райффайзен Банк Аваль до ОСОБА_1 , третя особа- ОСОБА_3 , про захист порушеного права кредитора шляхом визнання майна предметом іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості залишено без розгляду.

31.01.2022 року ОСОБА_1 уклала із адвокатом Соловйовим В.В. договір про надання правничої допомоги. Розмір гонорару адвоката визначений сторонами в сумі 42 500грн.

У підтвердження виконаних адвокатом робіт за договором про надання правничої допомоги від 31.01.2022 року, ОСОБА_1 та адвокат СоловйовВ.В. 19.07.2022 року склали акт, відповідно до змісту якого підтвердили, що адвокат надав клієнту правничу допомогу в рамках цивільної справи №523/10627/21, яка виразилася у наступних діях адвоката: 1) попередня консультація в день укладення договору вартістю 3 000грн; 2) ознайомлення з документами за наведеним переліком вартістю 7 000грн; 3) аналіз положень законодавства, на яке посилається позивач в позовній заяві, вартістю 5 000грн; 4) повторна консультація клієнта 09.02.2022року вартістю 5 000грн; 5)підготовка та подача до суду адвокатом відзиву з вивченням, аналізом, оцінкою документів та законодавства та складанням відзиву вартістю 21500грн; 6) участь в судовому засіданні 18.07.2022року вартістю 1 000грн(т.2, а. с. 6-7).

42 500грн ОСОБА_1 сплатила на рахунок адвоката Соловйова В.В. 02.02.2022 року (Т.3, а. с.8).

За умовами договору про надання правничої допомоги, розмір гонорару в сумі 42 500грн визначений за виконання адвокатом роботи, зазначеної в пункті 1.1 договору, а саме: за надання правової допомоги у цивільній справі №523/10627/21, яка знаходиться у провадженні Суворовського районного суду м.Одеси та в якій ОСОБА_1 є відповідачем. Правова допомога полягає у наданні усних та письмових консультацій, участі у судових засіданнях, складанні відзивів, заяв, скарг, клопотань, заперечень, ознайомлення з матеріалами справи й таке інше. Правова допомога має бути направлена на прийняття судами рішень про відмову у позовних вимогах, які заявлені до клієнта. Договір вступає в дію з моменту підписання його сторонами та діє до прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення по суті справи (пункти 1.1, 3.1, 5.1 договору).

Адвокат Соловйов В.В. вважає, що свої зобов`язання за умовами наведеного договору він виконав у повному обсязі.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За змістом частини дев`ятої статті 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статті 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

З огляду на зміст заяви про розподіл судових витрат та зміст апеляційної скарги, необґрунтованість дій позивача та зловживання ним своїми процесуальними правами заявниця вбачає в тому, що останній повторно звернувся до суду з тими самими вимогами та з тим самим обґрунтуванням цих вимог, заявивши при цьому вимогу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належну їй квартиру. Вважає ці дії свідомими недобросовісними діями, оскільки в обох справах наведені процесуальні дії від імені товариства здійснював один і той же представник- ОСОБА_6 .

Разом з тим, із змісту позовних заяв, із якими АТ Райффайзен Банк Аваль, яке змінило назву на Акціонерне товариство Райффайзен Банк, звернулося до суду у цивільній справі № 523/4336/19 та у цивільній справі №523/10627/21, вбачається, що ним здійснюється захист прав, які виникли із кредитного договору, укладеного 05.09.2007 року із ОСОБА_3 , яка, за твердженням позивача, своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів не виконала, а також допустила порушення умов додаткової угоди №4 від 05.09.2007 року щодо зобов`язання передати в заставу банку майно, що буде здано в експлуатацію, у вигляді квартири , розташованої за будівельною адресою: АДРЕСА_2 . Позивач вважає за необхідне доводити в судовому порядку ту обставину, що відчужена ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 квартира АДРЕСА_1 , є обтяженим заставою (іпотекою) майном, на яке належить звернути стягнення в забезпечення виконання забов`язань ОСОБА_3 перед банком за кредитним договором.

Відповідно до змісту статей 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб, визначений законом.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною (частини перша, третя статті 4 ЦПК України).

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, яка, зокрема, полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша, третя статті 13 ЦПК України).

За правилом цивільного судочинства, наявність рішення суду, яке набрало законної сили, ухваленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, відповідно до пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, а на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України, - для закриття провадження у справі у разі його помилкового відкриття.

Щодо поданого позивачем позову у цій справі, зазначені процесуальні рішення судом не ухвалювалися, тому твердження заявниці про повторне звернення товариством до суду з аналогічним позовом є необґрунтованим.

Не ґрунтуються на нормах процесуального права та на матеріалах справи і доводи ОСОБА_1 та її представника адвоката Соловйова В.В., про зловживання АТ Райффайзен Банк процесуальними правами під час звернення до суду з позовом та в процесі судового розгляду справи.

Так, відповідно до положень статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

У своїй заяві про розподіл судових витрат ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Соловйов В.В., не посилається на жодну із визначених наведеною нормою процесуального права дію, яка б свідчила про зловживання позивачем процесуальними правами. Не вбачається вчинення таких дій і з матеріалів справи.

Визначені ЦПК України заходи для запобігання зловживанню процесуальними права з боку АТ Райффайзен Банк судом першої інстанції не вживалися.

Отже, з огляду на обставини справи, доводи заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що факт необґрунтованих дій позивача та зловживання ним процесуальними правами у цій справі не підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, тому погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для покладення на позивача витрат відповідачки на професійну правничу допомогу на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України та на підставі частини дев`ятої статті 141 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують та не потребують додаткового наведення мотивів щодо їх відхилення, зважаючи на наведені вище мотиви.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала постановлена судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий Л. В. Пузанова

Судді: Н. В. Орловська

І.В. Склярська

Повний текст постанови складено 14 листопада 2022 року

Суддя Л. В. Пузанова