Провадження №2-о/265/26/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2022 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Козлова Д. О.,

присяжних Сотнікова В. В., Сташевської І. А.,

при секретарях Дрьомовій О. В., Куксенко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 265/10187/21 за заявою ОСОБА_1 про визнання особи безвісно відсутньою, зацікавлена особа: Державна прикордонна служба України,

за участі представника заявника ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя із вказаною заявою, посилаючись у її обґрунтування на те, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 з 23 листопада 2001 року, під час якого народились діти, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На початку 2014 року, коли почалися військові дії на території Донецької області, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 покинули місце постійного проживання та реєстрації, АДРЕСА_1 , переїхавши до м. Маріуполя, де проживали по АДРЕСА_2 . Однак, після народження ОСОБА_6 сімейні стосунки погіршились, внаслідок чого ОСОБА_3 залишив місце свого постійного проживання у місті Маріуполі та поїхав у невідомому напрямку. Заявниця підтримувало із ним лише телефонний зв`язок до вересня 2019 року. Про місце свого перебування ОСОБА_3 її не повідомляв та з його родичами вона зв`язок не підтримувала. Однак, з жовтня 2019 року телефонний зв`язок із ОСОБА_3 у заявниці було перервано. Зазначала при цьому, що малолітній ОСОБА_5 проживає разом із нею, якого ОСОБА_1 самостійно утримує, має намір забезпечити повноцінний відпочинок сина у країні Євросоюзу за для підвищення рівня світогляду дитини та покращення стану його здоров`я з метою забезпечення інтересів дитини. Таким чином через те, що ОСОБА_1 не знає про місцезнаходження ОСОБА_3 , отримати від нього згоду на перетин сином державного кордону не має можливості. Окрім того визнання батька дитини безвісно відсутнім дасть можливість заявниці реалізувати права малолітнього сина, ОСОБА_7 , а іншого способу захистити права дитини наразі не має. Таким чином просила суд визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Донецька, безвісно відсутнім з 1 жовтня 2019 року.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, надавши заяву з проханням розгляд спавши провести за її відсутністю у присутності представника, адвоката Карпової Н. В., наполягаючи при цьому на задоволенні заявлених нею вимог.

Представник заявниці, адвокат Карпова Н. В., підтримуючим вимоги ОСОБА_1 , надала пояснення аналогічні тим, що вказані у заяві ОСОБА_1 , яку просила суд задовольнити.

Від представників Державної прикордонної служби України надійшла заява з проханням вирішити справу за відсутності представників зацікавленої особи.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає заяву ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного вмотивування.

Суд встановив, що відповідно до свідоцтва про одруження, виданого 23 листопада 2001 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 1517 від 23 листопада 2001 року, вбачається, що 23 листопада 2001 року ОСОБА_8 та ОСОБА_3 одружились (а. с. 11).

За свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 305 від 31 травня 2002 року, вбачається, що ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками якої вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а. с. 12).

На підставі свідоцтва про народження, виданого Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 20 від 19 січня 2017 року, вбачається, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками якого вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а. с. 16).

За паспортами громадян України ОСОБА_1 (серія НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (серія НОМЕР_2 ) вбачається, що подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані в АДРЕСА_1 з 7 вересня 2005 року (а. с. 7-8, 10).

На підставі відповіді Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 8 листопада 2021 року та від 13 грудня 2021 року натомість вбачається, що ОСОБА_3 та малолітній ОСОБА_5 в м. Маріуполі не зареєстровані (а. с. 18, 35).

За інформацією від 3 листопада 2021 року відділу поліції № 2 Маріупольського районного управління поліції ГУ НП в Донецькій області вбачається, що відомості про зникнення ОСОБА_3 були внесені до журналу обліку заяв та повідомлень (а. с. 20).

Найм квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_1 у період часу з 6 червня 2013 року по 6 червня 2018 року підтверджується копією відповідного договору оренди житла від 6 червня 2013 року (а. с. 34).

За інформацією Державної прикордонної служби України від 10 грудня 2021 року та від 20 грудня 2021 року вбачається, що відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями окремих районів Донецької та Луганської областей та тимчасово окупованою територією АР Крим у період з 1 жовтня 2019 року по 20 грудня 2021 року громадянином України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не виявлено (а. с. 44).

На підставі інформації з ГУ ДПС у Донецькій області Державної податкової служби України від 22 грудня 2021 року вбачається, що відомості про доходи громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період з 1 січня 2019 року по 30 вересня 2021 року відсутні.

Згідно із інформацією від 24 грудня 2021 року Управління соціальної підтримки Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку, як внутрішньо переміщена особа, або отримувач будь-якої соціальної допомоги не перебуває та державної допомоги не отримує.

Свідок ОСОБА_9 пояснювала в суді, що вона з 2009 року знайома із ОСОБА_1 , оскільки познайомилась із нею на роботі ще в м. Донецьку. Однак внаслідок подій на сході України вона із родиною також як заявниця була вимушена переїхати до м. Маріуполя, де продовжила підтримувати зв`язок із ОСОБА_1 . Таким чином вона від заявниці довідалась, що у 2016 році після народження сина, ОСОБА_7 , через погіршення сімейних стосунків у ОСОБА_1 із чоловіком, останній покинув родину заявниці, після чого більше, починаючи з 2017 року, не повертався. Додавала, що заявниця підтримувала деякий час телефонний зв`язок зі своїм чоловіком, однак у 2019 році навіть телефонний зв`язок із ОСОБА_3 було перервано, внаслідок чого більше заявниця не знає відомостей про місце перебування та долю ОСОБА_3 . Де може перебувати ОСОБА_3 свідку також невідомо. Додавала, що із чоловіком заявниця в м. Маріуполі мешкала у Лівобережному районі, де знімала квартиру у своєї подруги, а свідок мешкала у Центральному районі м. Маріуполя. Вказувала, що зараз ОСОБА_1 із сином перебуває за межами країни, однак із нею свідок продовжує підтримувати зв`язок.

Відповідно ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України; наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.

На підставі наведених норм та встановлених обставин справи суд встановив, що починаючи з 1 жовтня 2019 року в місці постійного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , немає відомостей про місце його перебування.

Відповідно до встановлених обставин справи вбачається, що інформації про місце перебування ОСОБА_3 не було з жовтня 2019 року до теперішнього часу, коли ОСОБА_3 покинув свою дружину з дітьми та перестав виходити із ними на зв`язок, тобто більше року за місцем постійного проживання ОСОБА_3 , від якого на той момент, а також після цього не було звісток про його долю, тому встановити, де він може перебувати наразі неможливо.

Отже, суд дійшов висновку, що для забезпечення інтересів заявниці та її малолітнього сина, ОСОБА_7 , з метою безперешкодного перетину ними державного кордону, є можливим задовольнити заяву ОСОБА_1 про визнання безвісно відсутнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає доцільним встановити, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є безвісно відсутнім, починаючи з 1 жовтня 2019 року.

Керуючись ст. 293-294, 315-316, 318-319 ЦПК,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про визнання особи безвісно відсутньою, зацікавлена особа: Державна прикордонна служба України, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Донецька Донецької області, - безвісно відсутнім з 1 жовтня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 17 січня 2022 року.

Суддя

Присяжні