Справа № 308/2862/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 листопада 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.,

суддів : Бисаги Т.Ю., Кожух О.А.

з участю секретаря: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 листопада 2021 року у складі судді Лемак О.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири,-

встановив :

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири.

Позов мотивовано тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_1 проживає в квартиру АДРЕСА_2 . Зазначена квартира розташована над її квартирою.

Позивач вказує, що 14 лютого 2019 року сталося залиття її квартири відповідачкою, в результаті чого в її квартирі були залиті коридор, кухня, одна із кімнат, про що комісією ТОВ «ЖРЕР-№8» був складений акт від 14.02.2019. Внаслідок цього в квартирі утворились жовті плями, здуття та лущення шару фарби, тріщини між панелями перекриття. На кухні була також залита витяжка, котра прийшла в несправність. На добровільних засадах відповідач відмовляється відшкодувати нанесені їй матеріальні збитки або провести ремонтні роботи своїми силами та за свій рахунок. В результаті пошкодження квартири, їй завдана матеріальна шкода на суму 24 986,68 грн., в яку входить вартість необхідного поновлювального ремонту квартири, згідно висновку №125 експертного дослідження від 27 лютого 2019 р. та вартість експертного дослідження і вартість нової кухонної витяжки. У зв`язку з тим, що відповідачка відмовляється від добровільного відшкодування збитків, вважає, що їй нанесена моральна шкода, компенсацію якої нею оцінено в суму 10 000,00 грн.

За вказаних обставин позивач просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 на її користь завдану матеріальну шкоду в сумі 24 986,68 грн. та 10 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 03 листопада 2021 року заявлений позов задоволено частково.

Стягнуто ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 завдану матеріальну шкоду в розмірі 20 986,68 (двадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят шість) гривень 68 коп., та завдану моральну шкоду в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з на користь ОСОБА_2 вартість експертного дослідження в розмірі 4000,00 грн. та 768,40 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити у справі нове рішення, яким у заявленому позові відмовити, посилаючись на рушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у суду не було правових підстав для задоволення позову.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апелянт ОСОБА_1 , її представник ОСОБА_3 в судове засідання жодного разу не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. Клопотання представника ОСОБА_3 про перенесення розгляду справи не підлягає до задоволення, оскільки за його раніше поданим клопотанням розгляд справи уже відкладався.

Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у відсутності апелянта та його представника.

Позивач ОСОБА_4 в судовому засіданні просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_2 є співвласником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Поверхом вище в квартирі АДРЕСА_4 даного будинку проживає відповідачка ОСОБА_1

14.02.2019 року сталося залиття квартири позивачки.

Згідно акту про залиття від 14.02.2019 року, складеному комісією ТОВ «ЖРЕР № 8» встановлено, що залиття квартири, де проживає позивачка виникло через відкритий кухонний змішувач води залишений у квартирі АДРЕСА_5 ,. При цьому було залито стики між стелею та стінами в кухні, коридорі, ванній, туалеті, суміжних кімнатах, частково в окремих місцях стіни, двигун вентилятора витяжки в кухні.

Відповідно до висновку №125 експертного дослідження від 27 лютого 2019 року, проведенного за заявою ОСОБА_2 , вартість відновлювального ремонтно-будівельних робіт в квартирі АДРЕСА_1 становить 19 206,00 грн.

27 лютого 2019 року ОСОБА_2 на підставі розрахункової квитанції №565212 було оплачено ПП «Юридично-експертній компанії «Юркес-Закарпаття» 4000,00 грн. за проведення експертного дослідження.

Згідно видаткової накладеної №БП-0140006 від 20 лютого 2019 року позивачкою ОСОБА_2 було придбано витяжку «Bargio» BLT (R) 60 INBOX за суму в розмірі 1780,68 грн.

Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами) роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Вищевказаними матеріалами справи доведено, що з вини відповідачки через невиконання нею своїх обов`язків щодо забезпечення та належного утримання кварти, в якій вона проживає, та належного їй майна, спричинено підтоплення квартири позивачки та завдано їй у зв`язку з цим матеріальної шкоди.

Відповідачкою, відповідно до ст.ст.12, 13,81 ЦПК України, не подано жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які б спростовували факт залиття квартири позивачки та розмір завданої шкоди.

Згідно із ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ч.2 ст.13 ЦПК України).

З врахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачка є відповідальною за спричинення шкоди, завданої залиттям квартири та обґрунтовано стягнув з неї вартість ремонтно будівельних робіт на відновлення пошкодженої квартири позивача в розмірі 19 206 грн. та понесених витрат в розмірі 4000грн. за проведення експертного дослідження.

Доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду не спростовують та не заслуговують на увагу.

Щодо доводів апеляційної скарги, що позивачка, як співвласник квартири, має право на відшкодування лише ј частини заявленої шкоди, а суд, задовольнивши вимоги в повному обсязі, прийняв рішення щодо прав третіх осіб, яких не залучив до справи, то такі не заслуговують на увагу, оскільки право на звернення до суду гарантовано кожній особі, інші співвласники квартири не здійснили своє право на звернення з позовом до суду, частки співвласників квартири в натурі не виділені, позивачка проживає у квартирі, а наслідки у вигляді залиття квартири є неподільними, а тому позивачкою обґрунтовано заявлено вимоги про відшкодування завданої шкоди.

Разом з тим, матеріалами справи не підтверджено, що через залиття квартири пошкоджено кухонну витяжку позивачки, внаслідок чого вона стала непридатною для подальшого використання і позивачка вимушена була купувати нову кухонну витяжку, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідачки вартості нової кухонної витяжки в розмірі 1780, 68 грн., є безпідставними і не підлягають до задоволення.

З врахуванням наведеного розмір заявленої матеріальної шкоди підлягає зменшенню до 19 206 грн.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Під моральною шкодою, згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995року зі змінами, слід розуміти: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Матеріалами справи доведено, що внаслідок неправомірних і винних дій відповідачки позивачка перенесла душевні страждання та переживання, змушена була змінювати звичайний спосіб життя, додатково докладати зусиль для організації свого життя, звертатися до відповідних органів та суду для захисту та відновлення своїх порушених прав, а тому їй завдана моральна шкода.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд першої інстанції правильно врахував характер та обсяг душевних страждань, яких зазнала позивачка, тяжкість вимушених змін у її життєвих і соціальних стосунках, що вона змушена була прикладати фізичні, душевні, матеріальні зусилля та змінювати свій звичайний спосіб життя для захисту та відновлення своїх порушених прав, та обґрунтовано визначив таку в розмірі 2000 грн., що відповідає розумності та справедливості.

Згідно із ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема є : неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає зміні з вищенаведених підстав, а апеляційна скарга частковому задоволенню

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 листопада 2021 року в частині стягнення завданої матеріальної шкоди змінити, зменшивши її розмір до 19 206 (дев`ятнадцять тисяч двісті шість) гривень.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 14 листопада 2022 року.

Головуючий :

Судді: