ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/907/22 Доповідач - Міщій О.Я.
Категорія - 351000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2022 року м. Тернопіль

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого - Міщій О.Я.

суддів - Костів О. З., Шевчук Г. М.,

секретар с/з - Романська К.М.

з участю представника ОСОБА_1 - адвоката

Заплітної І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 607/11007/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.08.2022 року, постановлену суддею Кунець Н.Р., за заявною ОСОБА_1 , заінтересована особа Тернопільська міська рада про встановлення факту добросовісного та безперервного володіння нерухомим майном, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту добросовісного та безперервного володіння з грудня 2011 року нерухомим майном - квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 107,5 кв.м., житловою площею 43,5кв.м. та нежитловим приміщенням № 133, загальною площею 92,3 кв.м., яке знаходяться над квартирою АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 зазначила, що встановлення факту добросовісного володіння та безперервного користування нерухомим майном необхідне їй для подальшого оформлення права власності на це майно. Разом з тим, вона не може отримати довідку від обслуговуючої організації - ТОВ "МЖК "ІРЛАГА", яка б підтверджувала факт добросовісного володіння вказаним нерухомим майном.

Вказала, що повністю виконала умови договору про дольову участь у будівництві житла по АДРЕСА_3 та умови договору купівлі-продажу майнових прав, однак до цього часу не оформила своє право власності на нерухоме майно, хоч будинок давно зданий в експлуатацію.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.08.2022 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Тернопільська міська рада про встановлення факту добросовісного та безперервного володіння нерухомим майном.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу судді скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

ОСОБА_1 зазначила, що встановлення факту, який має юридичне значення, необхідне їй для оформлення права власності на майно. Вважає, що суд безпідставно відмовив у відкритті провадження у справі, не встановивши між ким існує спір про право, оскільки існування спору про право має бути реальним, а не гіпотетичним. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 7 листопада 2018 р. у справі №336/709/18-ц.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

У судове засідання суду апеляційної інстанції представник Тернопільської міської ради не з`явився, однак був належно повідомлений про його час та місце, тому колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представника заінтересованої особи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , яка просила апеляційну скаргу задовольнити, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу судді - залишити без змін.

Приймаючи ухвалу, суддя виходила з того, що із заяви ОСОБА_1 вбачається спір про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження, тому згідно ч. 4 ст. 315 ЦПК України відмовила у відкритті провадження у справі. Також заявнику роз`яснено, що вона має право подати позов на загальних підставах.

З таким висновком судді слід погодитися, оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Зокрема, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

За змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку також можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц (провадження № 14-139цс18).

Із матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження, у якій просила встановити факт добросовісного та безперервного володіння нею з грудня 2011 року нерухомим майном - квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 107,5 кв.м., житловою площею 43,5кв.м. та нежитловим приміщенням № 133, загальною площею 92,3 кв.м., яке знаходяться над квартирою АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 зазначила, що 04.01.2007 року вона уклала із кооперативом «Союз» договір № 89 про пайову участь у будівництві житла, згідно якого вносила та виплатила усі кошти, з метою набуття права власності на чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_4 .

Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_2 вказала, що 01.02.2011 року між нею та ПП "Агроторг" укладено договір купівлі продажу майнових прав, відповідно до якого вона купила майнові права на нежитлове приміщення АДРЕСА_5 . Вказане нежитлове приміщення розташоване над її квартирою.

Разом з тим, ВАТ "ТЕМЗА" та кооператив "СОЮЄ" без погодженням із нею вже після укладення договору про пайову участь в будівництві житлового будинку внесли зміни до проекту будівництва, де документально дев`ятий поверх зробили дворівневим, об`єднавши його з нежитловими приміщеннями десятого поверху. Також, вона в 2011 році уклала договір на виконання робіт, які полягали у з"єднанні комунікацій між квартирою та нежитловим приміщенням.

Зазначила, що встановлення факту, що має юридичне значення необхідне їй для подальшого оформлення права власності на вказане майно.

Колегія суддів погоджується з висновком судді про те, що із заявлених ОСОБА_2 вимог вбачається, що від встановлення юридичного факту безпосередньо майнові права не виникають, а існує спір про право власності заявника на нерухоме майно, який може вирішуватися у порядку позовного провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає правильним висновок про відмову у відкритті провадження у справі з тих підстав, що із поданої ОСОБА_2 заяви вбачається спір про право.

Згідно ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито закриває провадження у ній, і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, необхідно розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Зміст правовідносин із метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Як видно із змісту постанови Верховного Суду від 07.11.2018 року у справі № 336/709/18-ц, на яку ОСОБА_2 посилається в апеляційній скарзі, вимоги заяви стосувалися встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем у зв`язку із відмовою у видачі нотаріусом свідоцтва про права на спадщину.

Отже, обставини у справах є різними, тому посилання ОСОБА_2 на правову позицію, викладену судом касаційної інстанції не спростовує обгрунтованості оскаржуваної ухвали судді від 26.08.2022 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.08.2022 року про відмову у відкритті провадження у справі постановлена з дотриманням вимог цивільного процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу судді - без змін.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.08.2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде складено 16.11.2022 року.

Головуючий

Судді