Провадження № 2/359/1786/2022
Справа № 359/2400/22
02 вересня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,
при секретарі - Івковій Д.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група Лекс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
Позивач зазначає, що оспорюваний виконавчий напис вчинений з порушенням встановленого порядку. Зазначає, що не отримувала від кредитора ТОВ «Фінансова правова група Лекс» будь-якого повідомлення про необхідність усунення порушень нібито укладеного кредитного договору. Про наявність відповідних вимог відповідача вона дізналася 19.03.2022 року, після отримання листа від приватного виконавця Канцедала О.О., що позбавило її можливості виразити свої заперечення з приводу визначеної заборгованості.
Зазначає, що відповідно до тексту оскаржуваного виконавчого напису стягнуто заборгованість за тілом кредиту та процентами за період з 24.07.2014 року по 16.11.2021 року, тобто, частина грошових вимог, з метою погашення яких відповідач звернувся за вчиненням виконавчого напису про стягнення боргу, виходить за межі встановленою законодавством трирічного строку позовної давності.
Вказує, що на момент вчинення нотаріального виконавчого напису стягувачем не було надано нотаріусу відомостей, які б підтверджували безспірність її заборгованості.
Також зазначає, що жодних договорів на які вказується у виконавчому написі нотаріуса, позивач не підписувала. Тому вказані документи не можуть бути підставою для твердження проте, що позивачем взагалі отримувалися грошові кошти та в якому розмірі.
Крім того, таких договір не був нотаріально посвідчений, а отже не міг бути підставою для вчинення виконавчого напису.
Також звертає увагу, на те, що відповідачем не надано документів, які б підтверджували законність переходу права вимогу до ТОВ «Фінансово-правова група Лекс», а також факт та розмір отриманих не. Коштів.
Ухвалою від 25.04.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, якою також витребувано докази у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. (а.с. 19-20).
У судове засідання сторони повторно не з`явилися, повідомлені належним чином. Від представника позивача адвоката Спаського А.Ю. надійшло клопотання проводити розгляд справи без участі позивача та його представника.
Відповідач та треті особи у судове засідання повторно не з`явились, вважаються такими, що повідомлені про дату та час судового розгляду належним чином, про причину неявки суд не повідомили, відзив, письмових пояснень та інших заяв до суду не надійшло, витребуваних судом доказів, не надано.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до наступного висновку.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
При цьому зазначено, що відповідач ТОВ «ФІНАНСОВА-ПРАВОВА ГРУПА ЛЕКС» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» на підставі укладених договорів: за Договором відступлення права вимоги №7 БМ від 20.07.2020 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», Договором відступлення права вимоги №516/ФК-21 від 01.12.2021 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», та Договором відступлення права вимоги №516/ФК-21/1 від 01.12.2021.
При цьому зазначено, що строк платежу за Договором №200072083 від 24.07.2014 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 24.07.2014 по 16.11.2021.
Крім того, з наданих позивачем копії Заяви(оферта) №200072083 від 24.07.2014 та Анкети №502310 від 24.07.2014, підписаних від імені позивача ОСОБА_1 , вбачається, що вони складені на складені на підтвердження укладення між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» Договору надання та використання платіжної картки та передбачав встановлення кредитного ліміту. Водночас ані суму кредиту, ні строк користування кредитом, ані розмір обумовлених сторонами процентів за користування кредитними коштами, ці документи не містять.
Відповідно до положень ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи що витребувані за клопотанням позивача письмові докази суду надані не були, суд, з урахуванням вищенаведених вимог ст.ст.2,4,81 ЦПК України, дійшов висновку, що факт видачі виконавчого напису повністю підтверджується вищезазначеною постановою приватного виконавця Канцедала О.О. про відкриття виконавчого провадження ВП №68713598, а також копією виконавчого напису, що наданий позивачем, та відповідачем і третіми особами не оспорюється.
За змістом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняється нотаріусами.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»).
Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5.
Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Аналогічні правила і умови вчинення виконавчого напису містяться у пунктах 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку.
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.
З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, зокрема неповідомлення боржника про вимогу кредитора, так і необґрунтованість вимог до боржника.
Відповідно до п. п. 3.1, 3.2, 3.5, п.3 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів.
Так, жодних належних і допустимих доказів на підтвердження того, що виконавчий напис було вчинено на підставі нотаріально посвідченого договору, суду надано не було та, як стверджує позивач, про що також зазначено у вищевказаній постанові приватного виконавця, підставою для видачі виконавчого напису був Договір №200072083 від 24.07.2014, вочевидь мається на увазі Заява (оферта), долучена позивачем, та укладений з ПАТ «Банк Михайлівський», що відповідачем не оспорюється.
Разом із цим, сторонами та третьою особою приватним нотаріусом Золотих О.О., жодних належних і допустимих доказів того, що право вимоги за вищевказаним Договором №200072083 від 24.07.2014 перейшло до ТОВ «ФІНАНСОВО-ПРАВОВА ГРУПА ЛЕКС» суду надано не було.
Крім того, як вбачається з досліджених документів, на підставі оспорюваного виконавчого напису з позивача стягнуто заборгованість за період з 24.07.2014 по 16.11.2021, тобто за період, що перевищує визначений ст.88 Закону України «Про нотаріат» трирічний термін з дня виникнення права вимоги.
Водночас, належних і допустимих доказів того, що приватному нотаріусу, були подані відомості про безспірність суми заборгованості, що стягнута з позивача, суду надано не було. Як і не надано доказів направлення стягувачем (ТОВ «ФІНАНСОВО-ПРАВОВА ГРУПА ЛЕКС») повідомлення боржнику про погашення заборгованості.
Відповідно до висновків Верховного Суду, наведених у Постанові від 23.01.2018 в справі № 310/9293/15ц, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Так, зі змісту виконавчого напису не вбачається, що при його вчиненні нотаріус отримував від стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо).
З урахуванням викладеного слід дійти висновку, що у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості за кредитним договором зазначений у написі є безспірним.
Доказів, які б доводили протилежне, суду надано не було.
Таким чином, приватним нотаріусом Золотих О.О. не міг бути вчинений оспорюваний виконавчий напис на підставі кредитного договору, який не був посвідчений нотаріально та у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог ст.ст.87,88 Закону України «Про виконавчий напис», а отже має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 992,40 гривень (496,20грн. за заявою про забезпечення позову, поданою до подачі позовної заяви, та 496,20грн. при звернення з позовом до суду а.с.1), а також витрати на правову допомогу в сумі 3250 гривень, на підтвердження яких надано попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, Договір про надання правової допомоги №10-04/2022 від 10 квітня 2022 року та Акт прийому-передачі наданих послуг від 22 квітня 2022 року, який також підтверджує факт оплати наданих послуг в повному обсязі (а.с.12,13-14,15) виконаних робіт (а. с. 1), підлягають стягненню на його користь з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 266, 273, 280-282 ЦПК України, суд
Позов задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня проголошення рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: І. В. Муранова-Лесів