Справа № 143/90/22
18.10.2022 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого - судді Бойка А.В.
з участю секретаря Москаленко С.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Погребище цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом виселення, -
В провадженні Погребищенського районного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом виселення.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка являється власниками житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 . У вищевказаному будинку проживає без реєстрації ОСОБА_2 , який в кінці 2011 року вселився у вказаний житловий будинок як батько спільної з позивачкою дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Протягом 2011 - 2014 років вони проживали з відповідачем разом у вищевказаному будинку, однак у 2014 році вона поїхала на роботу в м. Броди Львівської області та з того часу спільно з відповідачем не проживає. Однак відповідач продовжив проживати у належному позивачці будинку та не зважаючи на неодноразові прохання позивачки покинути будинок, добровільно висилятися відмовляється. При цьому відповідач веде антигромадський спосіб життя, зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки та бійки, псує майно, у зв`язку з чим неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства.
Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 02.02.2022 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 14.06.2022 підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду по суті.
В судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, справу просила розглянути у її відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився також, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а. с. 37, 45-46, 48, 50, 57-58, 61, 63-66). Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.
Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.
Беззаперечно встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно №18565285 (а. с. 9), Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №18565590 (а. с. 10) та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а. с. 11).
Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, зазначений вище житловий будинок складається з коридору, передпокою, двох житлових кімнат, передпокою, санвузла, кухні та веранди (а. с. 12-147).
Окрім позивачки у вказаному будинку зареєстрований її малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується витягом №3597 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб (а. с. 8) та будинковою книгою для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у буд. АДРЕСА_1 (а. с. 15-17).
Також в зазначеному будинку проживає без реєстрації ОСОБА_2 , який вселився у належний позивачці житловий будинок як член сім`ї, оскільки є батьком
малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області 25.01.2011.
У 2014 році ОСОБА_1 перестала проживати з ОСОБА_2 та поїхала на роботу в м. Броди Львівської області.
Однак як вбачається з постанови Погребищенського районного суду Вінницької області від 14.05.2020 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.173-2 КУпАП (а. с. 18), після припинення відносин з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 продовжив проживати у належному позивачці будинку та вчиняти домашнє насильство відносно неї, чим створює нестерпні умови для проживання позивачки та порушує її право на володіння майном.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Нормами статті 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї, як зазначено у частині другій статті 64 ЖК УРСР.
Відповідно до статті 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно зі статтею 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
З врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, оскільки, судом достовірно встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , а проживання без реєстрації відповідача ОСОБА_2 у цьому житловому будинку створює перешкоди позивачці у користуванні належним їй майном, чим порушує права позивачки як власника.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом виселення ОСОБА_2 із житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя