Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/2273/21
Номер провадження: 2/511/70/22
13 січня 2022 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді: Іванова О. В.,
секретаря судового засідання - Данільченко Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
29.10.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб з відповідачем ОСОБА_2 , який зареєстрований: 21 листопада 2017 року Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 273, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія: НОМЕР_1 .
Позовні вимоги обґрунтувала тим, що спільне життя не склалося з лютого 2020 року тому що, відповідач проживає та працює у Польщі і взагалі не цікавиться своєю родиною, адже живе власним життям, також просила залишити синів проживати разом з нею.
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 30 листопада 2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, про день та час слухання справи була сповіщена належним чином, в матеріалах справи є відповідні докази, надала заяву згідно якої просила слухати справу без її участі, на задоволені позову наполягає.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак не з`явився без поважних причин. До суду не надав жодних клопотань та заяв про розгляд справи за його відсутності.(а.с.25).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N 11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Згідно ст. 112 ч.2 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 21 листопада 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії: НОМЕР_2 від 21.11.2017 року.
Від спільного життя мають синів ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданим 28 лютого 2014 року, та НОМЕР_4 виданим 15.03.2018 року, Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.
Причиною розпаду сім`ї є те, що спільне життя з відповідачем не склалося через його проживання у Польші, і взагалі не цікавиться своєю родиною, припинилися шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство.
Позивач на розірвання шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно.
При таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін.
Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Суд вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з`ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивач в позові не ставила питання про відновлення їй дошлюбного прізвища, тому суд позбавлений можливості самостійно вирішувати вказане питання та змінювати прізвище.
Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.
Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
В частині позовних вимог про залишення проживання малолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , 13.03.2018р. разом з позивачем, суд наголошує на наступному.
Так, згідно п. 14 Постанови Пленуму ВСУ № 1 від 21.12.2007р. передбачено, що у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку
встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них
будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати
коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ
спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди
досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя,
суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про
розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці
Оскільки під час судового розгляду позивачем не доведено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них
будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати
коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ
спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди
досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, тобто існує спір з будь-якого питання, тому вказані вимоги про залишення дітей проживати з матір`ю задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати в сумі 908грн. покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 4,18,19,76-81,95,206,211,247, 258-259,263-265,273,354,355 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 21 листопада 2017 року Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 273 від 21.11.2017 року.
Прізвище позивачу після розірвання шлюбу залишити « ОСОБА_5 ».
В частині залишення проживати малолітніх дітей разом з позивачем відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя О. В. Іванова