Справа № 587/2485/21
Провадження № 2/587/108/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2022 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Мошко Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства «Банк Форвард», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алла Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2021 року представник позивача Авраменко О.В. звернувся до суду із позовом до Акціонерного Товариства «Банк Форвард», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алла Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог сторона позивача зазначає, що у листопаді 2021 року ОСОБА_1 стало відомо про наявність виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 23434 від 20.08.2021 р., вчиненого приватним нотаріусом Київського МНО Бригідою В.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в загальній сумі 14 960 грн. 04 коп.. Вважають, що виконавчий написвинесений з порушенням вимог чинного законодавства та не підлягає виконанню, оскільки нотаріус не дотримався вимог актів законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, які свідчать про безспірність заборгованості, сам напис виданий з порушенням строку позовної давності. Крім того, позивача не було повідомлено про заміну кредитора.

При цьому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 грн., сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 908 грн. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454 грн..

Ухвалою суду від 30 листопада 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні.

Разом з позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову.

Заяву представника позивача про забезпечення позову шляхом зупинення примусового стягнення за виконавчим написом суд задовольнив повністю. Ухвалою суду від 30.11.2021 року зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 23434 від 05.01.2011 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, за яким стягується з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства «Банк Форвард» заборгованість в сумі 14 960,04 грн. в рамках виконавчого провадження № 67417120, яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Овсієнко Аллою Вікторівною, до ухвалення рішення в справі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в письмовій заяві позов підтримав повністю, просив слухати справу без участі сторони позивача.

Представник відповідача АТ «Банк Форвард» для розгляду справи до суду не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Третя особа приватний нотаріус Київського МНО Бригіда В.О. в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В.в судове засідання також не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Руский Стандарт» був укладений кредитний договір № 87130243, згідно з яким банк надав кредит в сумі 1 728 грн. 00 коп. на строк 306 днів з 05.03.2011 року по 05.01.2012 року зі сплатою 5% річних (а.с.6). Позичальник повертає кредит щомісячно за розрахунковим згідно графіку погашення суми кредиту (додаток 1) до цього Договору, який є невід`ємною частиною цього договору.

Як вбачається з графіка погашення суми кредиту до Кредитного договору № 87130243 від 31.12.2010 року, кредит має бути повернуто до 05.01.2012 року (а.с.7).

20 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований за № 23434 про стягнення з ОСОБА_1 за кредитним договором № 87130243 від 05.01.2011 року, укладеним з ПАТ «Банк Руский Стандарт» на користь АТ «Банк Форвард», як правонаступника останнього, заборгованості в розмірі 14960,04 грн., за період з 18.08.2019 року по 16.11.2019 року (а.с.8).

06 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса. Крім того, накладений арешт на кошти боржника (а.с.18).

Кредитний договір між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Руский Стандарт», в установленій ст. 1055 ЦК України формі, не укладався, отже, безспірність заборгованості на момент вчинення виконавчого напису не була підтверджена.

Як зазначає представник позивача, відповідач не повідомив позивача про заміну кредитора в зобов`язанні з банку на Акціонерне Товариство, що суперечить положенням ст. 516 ЦК України, та не направив вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, позбавивши позивача надати пояснення та власні заперечення з приводу стягнення заборгованості.

Відповідно до статті 517 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

У відповідності з ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року № 61-154св18.

Отже, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Разом з тим, у разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів (вказаного висновку про правильне застосування норм права дійшла Велика Палата Верховного Суду у п. 60 постанови від 28 березня 2018 року).

Як вбачається з матеріалів справи виконавчий напис № 23434 виданий 20.08.2021 року.

Як вбачається з виконавчого напису, стягнення заборгованості проводиться за період з 18.08.2019 року по 16.11.2019 року. Тобто, нотаріус вчинив виконавчий напис, не перевіривши те, чи з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Оскільки термін дії кредитного договору від 05.01.2011 року становить 306 днів, строк дії Кредитного договору з 05.03.2011 року і закінчується 05.01.2012 року, і у випадку не виконання боржником кредитних зобов`язань АТ «Банк Форвард» набув права вимоги стягнення заборгованості. Тобто, право вимоги у кредитора АТ «Банк Форвард» виникло з 06.01.2012 року.

Однак, жодної вимоги до пред`явлення на стягнення виконавчого напису № 23434 від 20.08.2021 року Кредитором АТ ПАТ «Банк Руский Стандарт» та його правонаступником не пред`являлося.

Таким чином, зазначення періоду, з якого розпочато стягнення, а саме - 18.08.2019 року, не відповідає дійсним обставинам справи.

Виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості відсутня.

Отже, з дня виникнення права вимоги (06.01.2012 р.), на момент пред`явлення оскаржуваного виконавчого напису до виконання (06.11.2021 р.) минуло більше 3 років, що є порушенням умови щодо стягнення заборгованості поза межами встановленого законом трирічного строку.

Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_1 не укладала жодних договорів зі стягувачем, не отримувала вимоги про стягнення суми заборгованості.

З огляду на вищевикладене, дані обставини свідчать про наявність спору між ОСОБА_1 та АТ «Банк Форвард», оскільки про дату виникнення такої заборгованості останньому було достовірно відомо з моменту припинення виконання ним кредитних зобов`язань, а у нотаріуса не було доказів про безспірність вимог банку, у зв`язку з чим нотаріус не міг вчиняти виконавчий напис, тому даний напис не відповідає умовам вчинення виконавчих написів, що передбачені ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та положенням Порядку вчинення нотаріальних дій та повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню на підставі рішення суду.

Також, у рішенні за № 5-рп//2011 від 10 листопада 2011 року Конституційний суд України дійшов висновку, що дія Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Позивачем у справі оспорюється як розмір заборгованості, так і строк, за який ця заборгованість стягнута оспорюваним виконавчим написом.

Таким чином, при вчиненні виконавчого напису нотаріуса від 20.08.2021 року не в повній мірі були дотримані вимоги ст. 88 Закону «Про нотаріат» та пункту 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено право на оскарження нотаріальної дії особою, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не суперечить положенням статті 16 ЦК.

Отже, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не були враховані обставини, які спростовують безспірність заборгованості між сторонами та вчинено виконавчий напис поза межами строку давності до вимог про стягнення, а тому вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На спростування зазначених обставин будь-яких доказів в порушення вимог ст. 81 ЦПК України з боку відповідачів надано не було.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В силу положень ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків в зв`язку з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що матеріали цивільної справи не містять переконливих доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідачем були надані приватному нотаріусу належні та достатні докази безспірності заборгованості позивача за договором позики, отримання позивачем вимоги відповідача, суд надходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн. 00 коп., що підтверджуються договором про надання правової допомоги адвокатом від 11.11.2021 року, Додатковою угодою № 1 до Договору про надання правової допомоги адвокатом від 11.11.2021 року, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. 00 коп. та сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454 грн. 00 коп..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263, 264, 265, ЦПК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону «Про нотаріат», ст. 24 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», п.п. 3.1, 3.3 п. 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, ст. 267 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 23434, вчинений 20.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства «Банк Форвард» заборгованості в сумі 14 960 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень 04 копійки.

Стягнути з Акціонерного Товариства «Банк Форвард» Акціонерного Товариства «Банк Форвард» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 105, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок сплаченого судового збору, 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу та 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок сплаченого судового збору за подання заяви про забезпечення позову, а всього 4 362 (чотири тисячі триста шістдесят дві) гривні 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А.Степаненко