н/п 2/490/1197/2021 Справа № 490/9408/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.11.2022 року Центральний районний суд м. Миколаєва
в складі: головуючого судді Гуденко О.А.
за участю секретаря - Марченко О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: ТОВ «ЛІС-Центр С» про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
30.12.2020 року Виконавчий комітет Миколаївської міської ради - Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 Відповідач про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням кімнатою АДРЕСА_1 та стягнути судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.
В обґрунтування позову зазначає, що гуртожиток розташований по АДРЕСА_2 перебуває на балансі ТОВ «ЛІС-Центр С» та належить до комунальної власності територіальної громади міста Миколаєва. В кімнаті №14 даного гуртожитку значяться зареєстрованими: З 02.07.2010 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 );З 26.08.2011 ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).Під час обстеження житлового фонду комісією було виявлено, що в кімнаті АДРЕСА_1 Відповідачі не проживають. Даний факт підтверджується актом обстеження займаного приміщення від 11.03.2020 складеним представниками ТОВ «ЛІС-Центр С) про те, що в кімнаті №14 ніхто не проживає з 2011 року. Кімната не приватизована, не службова, належить до комунальної власності територіальної громади міста Миколаєва. Власником особового рахунку значиться ОСОБА_1 . Відповідно до виписки з особливого рахунку № НОМЕР_1 , станом на 01.03.2020 заборгованість по квартирній сплаті складає 2886 грн. 74 коп. Реєстрація Відповідачів за вказаною адресою позбавляє Позивача можливості надати вказану кімнату іншим особам, які потребують забезпечення житлом.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.12.2020 року було визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А.
Ухвалою суду від 05.11.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне провадження по справі, призначено підготовче судове засідання.
09.09.2021 року протокольною ухвалою суду було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про проведення засідання без участі , позовні вимоги підтримали.
Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому порядку, судові повістки надсилались на останню відому адресу зареєстрованого місця проживання відповідачів, та повертались у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання. Крім того, відповідач викликалась до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Відповідно до ст. 128 ч. 11 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
У зв`язку з неявкою позивача, відповідача, третьої особи, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши матеріали провадження, повно та всебічно встановивши обставини справи, оцінив за внутрішнім переконанням наявні докази у справі, які є належними, достовірними та допустимими, давши належну оцінку як кожного доказу окремо так достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до статей55,124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. ст.81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази засвоїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно зі ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Судом встановлено, що гуртожиток розташований по АДРЕСА_2 перебуває на балансі ТОВ «ЛІС-Центр С» та належить до комунальної власності територіальної громади міста Миколаєва.
Згідно форми А в кімнаті АДРЕСА_1 (гуртожитку) значяться зареєстрованими: 02.07.2010 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ); 26.08.2011 ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
Відповідно до акту обстеження займаного приміщення від 11.03.2020 року, комісією було виявлено, що в кімнаті АДРЕСА_1 Відповідачі не проживають з 2011 року, кімната закрита, заборгованість по квартирі платі складає 2886,74 грн.
Кімната не приватизована, не службова, належить до комунальної власності територіальної громади міста Миколаєва.
Власником особового рахунку значиться ОСОБА_1 , відповідно до виписки з особливого рахунку № НОМЕР_1 .
Право власності на вказану кімнату за Відповідачами не зареєстровано, що підтверджено інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.12.2020 року.
Судом не встановлено поважності причин не проживання відповідачів у квартирі, а також не встановлено фактів чинення перешкод з боку позивача або інших осіб у користуванні відповідачами кімнатою.
Таким чином, суд вважає, що вимоги про визнання відповідачів такими, що втратила право користування жилим приміщенням в кімнаті законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Відповідно до змісту частин першої та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у справі, що розглядається, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, то з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2102 грн. в рівних частках з кожного.
Керуючись ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст.11,13,81,89,258-259,263-265,268, 280-283 ЦПК України, суд -
Позов Виконавчого комітету Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: ТОВ «ЛІС-Центр С» про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням- задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий Снігурським РВ Миколаївської обл. 22.01.2003), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Центральним РВ в м. Миколаєві 26.08.2011) такими, що втратили право користування кімнатою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Центральним районним судом міста Миколаєва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 21 листопада 2022 року.
Суддя Гуденко О.А.