2/621/739/22
РІШЕННЯ

іменем України

21 листопада 2022 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

судді Бібіка О.В.

за участю секретаря судового засідання Сосницької К.В.

з участю: позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Чигриної Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Зміїв цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі Зміївської теплової електричної станції про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

15.12.2021 до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ПАТ «Центренерго» в особі Зміївської теплової електричної станції з наступними вимогами: визнати незаконним та скасувати наказ ПАТ «Центренерго» №921-к «Про відсторонення від роботи» від 13.12.2021 щодо відсторонення від роботи без збереження заробітної плати ОСОБА_1 , дефектоскопіста з ультразвукового контролю 6 розряду лабораторії металів, у зв`язку з ухиленням від обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 на строк до надання ним сертифіката про вакцинацію або до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2; поновити його на роботі та допустити до виконання обов`язків; стягнути заробітну плату за час відсторонення від роботи на підставі наказу ПАТ «Центренерго» №921-к «Про відсторонення від роботи» від 13.12.2021 за період з 13.12.2021 по день ухвалення рішення суду.

На обґрунтування позивач посилається на те, що 11.11.2021 в.о. директора Зміївської ТЕС видано наказ № 1663 "Про обов`язкове профілактчине щеплення проти COVID-19", в якому зазначено, що згідно постанови КМУ від 04.03.2015 № 83 "Про затвердження об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави" та постанови КМУ від 20.10.2021 № 1096 "Про внесення змін до постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236", весь персонал Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго" підлягає обов`язковому щепленню проти COVID-19. З наказом від був ознайомлений під розпис. У подальшому, 13.12.2021 винесено наказ № 821-к про відсторонення його від роботи з 13.12.2021 без збереження заробітної плати у зв`язку з ухиленням від обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 на строк до надання ним сертифіката про вакцинацію або до закінчення карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороди COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2. Зазаначає, що ст. 12 ЗУ "Про захист населення від інфекційних хвороб", до обов`язкових щеплень віднесено лише щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця та туберкульозу, а також інші обов`язкові щеплення, проте виключно у порядку, встановленому законом. Відсторонененя від роботи є втручанням у право людини на працю та право заробляти працею на життя шляхом його обмеження, а тому, в силу положень п. 1 ст. 92 Конституції таке втручання дозволено виключно законами України, а не підзаконними актами, до яких належить Постанова КМУ та наказ МОЗ. Вакцинація від COVID-19 не включена до календаря щеплень ні як обов`язкові, ні як обов`язкові профілактичні щеплення проти цієї інфекційної хвороби за епідемічними показаннями.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 16.12.2021 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

10.01.2022 до суду надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_2 , в якому просила у задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного:

11 листопада 2021 року оголошено наказ №1663 «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 працівників Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго», з яким ОСОБА_1 був ознайомлений під особистий підпис. Тобто, майже за місяць до відсторонення від роботи позивач був проінформований про те, що будучи працівником Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» він підлягає обов`язковій вакцинації проти COVID-19, відповідно до наказу МОЗ від 04.10.2021р. №2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», а у випадку відмови чи ухилення від вакцинації його буде відсторонено від роботи. 11 листопада 2021 року ОСОБА_1 при ознайомленні з наказом письмово зазначив, що відмовляється від проведення щеплень проти COVID-19, мотивуючи тим, що наказ носить шантажуючий характер, погрожує його здоров`ю та порушує його права як громадянина України. 10 грудня 2021 року ОСОБА_1 особисто, письмово було повідомлено, що з 09 грудня 2021 року на період дії карантину, профілактичне щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 є обов`язковим для працівників Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго». Запропоновано до 13.12.2021 року надати до відділу охорони праці один з документів, а саме: міжнародний або внутрішній сертифікат, що підтверджує вакцинацію проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 двома або однією дозами; довідку форми № 028-1/о «Висновок лікаря щодо наявності протипоказань до вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 »; COVID-сертифікат про одужання від зазначеної хвороби. Також проінформовано, що у разі ненадання зазначених документів згідно зі ст. 46 КЗпП України, ст.12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 № 1645-ІІІ з 09 грудня 2021 р. він буде відсторонений від роботи без збереження заробітної плати на строк до надання сертифіката про вакцинацію або до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Також було доведено, що період відсторонення від роботи без збереження заробітної плати не увійде до страхового стажу для призначення пенсії та оплати тимчасової непрацездатності, адже за цей період роботодавець не сплачуватиме страховий внесок. Період відсторонення без збереження зарплати не увійде до стажу, що дає право на щорічну відпустку. ОСОБА_1 від підпису про отримання повідомлення відмовився, про що було складено відповідний акт. Надати вказані документи ОСОБА_1 також відмовився, про що було складено акт від 10.12.2021. Відсторонення від роботи працівників, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 і є тим самим іншим випадком, передбаченим законодавством, як зазначено в статті 46 КЗпП України, це визначено як Законом, так і Постановою КМУ. Тимчасове увільнення працівника від виконання ним його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи (на умовах та підставах встановлених законодавством) за своєю суттю є особливим запобіжним заходом. Застосовується такий захід у виняткових випадках, і має за мету відвернення та/або попередження негативних наслідків. Призупинення трудових відносин в такому випадку не тягне за собою обов`язкове припинення самих трудових відносин. На період усунення від роботи за працівником зберігається його робоче місце.

12.01.2022 представником позивача до суду надано письмові пояснення на заперечення відповідача проти позову, в яких на задоволенні позову наполягав.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні наполягав на задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені у ньому.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.

11.11.2021 в.о. директора ПАТ "Центренерго" в особі Зміївської теплової електричної станції № 1663 Шрамко В. видано наказ "Про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19".

Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 наказу, начальникам цехів, підрозділів, відділів потрібно надати завідувачу структурного підрозділу закладу охорони здоров`я ОСОБА_4 списки вакцинованих від COVID-19 підлеглих працівників з підтверджуючими документами (або їх копіями), а саме: документ, який підтверджує отримання повного курсу вакцинації або одну дозу дводозної вакцини від COVID-19, включеної ВООЗ до переліку дозволених для використання в надзвичайних сітуаціях; міжнародний, внутрішній сертифікат або іноземний сертифікат, що підтверджує вакцинацію від COVID-19 однією дозою дводозної вакцини (жовтий сертифікат) або однією дозою однодозної вакцини чи двома дозами дводозної вакцини (зелений сертифікат), які включені до ВООЗ до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях; довідку про абсолютні протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ від 16.09.2011 р. № 595 (а.с. 43-44)

12.11.2021 ОСОБА_1 був ознайомлений з наказом особисто під розпис, де зазначив про те, що з наказом ознайомлений та не згодний (а.с. 45)

19.11.2021 зважаючи на складну ситуацію з перебігом хвороби COVID-19 в Україні, для забезпечення епідемічного благополуччя та збереження кадрового потенціалу Товариства, на виконання ЗУ "Про захист населення від інфекційних хвороб", Кодексу законів про працю України та Постанов Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2, від 20.10.2021 № 1096 "Про внесення змін до поставнови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 № 1236" та від 04.03.2015 № 83 "Про затвердження переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави" в.о. генерального директора ПАТ "Центренерго" видано наказ № 140 "Про виконання вимог законодавства щодо обов`язкового щеплення", пунктом першим якого наказано керівникам відокремлених структурних підрозділів ПАТ "Центренерго", у тому числі, ОСОБА_5 , забезпечити організацію заходів щодо виконання вимог законодавства про обов`язкові профілактичні щеплення працівників та відсторонення від виконання робіт невакцинованих працівників (а.с. 41-42)

10.12.2021 за вих. № 05/297 на ім`я ОСОБА_1 направлено повідомлення з проханням у строк до 13.12.2021 надати до відділу охорони праці один з документів: міжнародний або внутрішній сертифікат, що підтверджує вакцинацію проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 двома або однією вакциною; довідку форми № 028-1/о "Висновок лікаря щодо наявності протипоказань до вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2"; COVID-сертифікат про одужання від зазначеної хвороби.

Даним листом ОСОБА_1 попереджений, що у разі ненадання зазначених документів згідно зі ст. 46 КЗпП України, ст. 12 ЗУ "Про захист населення від інфекційних хвороб" від 06.04.2000 № 1645-ІІІ з 13.12.2021 буде відсторонений від роботи без збереження заробітної плати на строк до надання сертифіката про вакцинацію або до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2 (а.с. 46)

Актом від 10.12.2021 зафіксовано відмову ОСОБА_1 надати документ про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 або медичний висновок про абсолютні протипоказання до вакцинації проти гострої респіратороної хвороби COVID-19 (а.с. 47)

10.12.20221 складено акт про те, що 10.12.2021 ОСОБА_1 , дефектоскопіста з ультразвукового контролю 6 розряду лабораторії металів, було ознайомлено з повідомленням від 10.12.2021 № 05/297 про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19. Від підпису відмовився. Свій примірник повідомлення ОСОБА_1 отримав (а.с. 48)

13.12.2021 в.о. директора ПАТ "Центренерго" в особі Зміївської теплової електричної станції Шрамко В. видав наказ № 921-к про відсторонення ОСОБА_1 , дефектоскопіста з ультразвукового контролю 6 розряду лабораторії металів, від роботи з 13.12.2021 без збереження заробітної плати у зв`язку з ухиленням від обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 на строк до надання ним сертифіата про вакцинацію або до закінчення дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2. Підстава: лист - повідомлення № 05/297 від 10.12.2021 (а.с. 49)

Відповідно до п. а, б ст.10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» встановлено обов`язки громадян у сфері охорони здоров`я, зокрема, піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення.

Статтею 46 Кодексу законів про працю України встановлено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

До інших передбачених законодавством випадків належить, зокрема, відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництва та організацій, для яких таке щеплення є обов`язковим.

Відсторонення працівника від роботи слід розуміти як один із передбачених законодавством випадків призупинення трудових правовідносин, яке полягає в тимчасовому увільненні працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і тимчасовому увільненні роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання.

Тимчасове увільнення працівника від виконання його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи на умовах та з підстав, встановлених законодавством, по суті не є дисциплінарним стягненням, а є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках і має на меті запобігання негативним наслідкам.

Статтею 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.

Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Наказом Міністерства охорони здоров`я від 04.10.2021 №2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням. Відповідно до цього Переліку обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України цієї хвороби, підлягають працівники: центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів; закладів вищої, післядипломної, фахової перед вищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності та ін.

Цим наказом передбачається, що щеплення є обов`язковим в разі відсутності абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.2011 року № 595, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.10.2011 року за № 1161/19899 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 11.10.2019 року № 2070).

Міністерство юстиції України зробило висновок, що наказ МОЗ № 2153 відповідає Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема статті 8 Конвенції «Право на повагу до приватного і сімейного життя», а також практиці Європейського суду з прав людини, свідченням чого є реєстрація цього наказу Міністерством юстиції України.

Державна реєстрація нормативно-правового акта полягає у проведенні правової експертизи на відповідність його Конституції та законодавству України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколам до неї, міжнародним договорам України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та зобов`язанням України у сфері європейської інтеграції та праву Європейського Союзу (acquis ЄС), з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а також прийнятті рішення про державну реєстрацію цього акта, присвоєнні йому реєстраційного номера та занесенні до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів (п. 4 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою КМУ від 28.12.1992 № 731).

Тож у разі виникнення недовіри до вказаного наказу МОЗ та питань щодо його законності, не має бути сумнівів зважаючи на те, що необхідну процедуру введення його в дію він пройшов.

Таким чином, якщо ставити питання обов`язковості вакцинування для працівників з наведеного вище переліку наказ МОЗ № 2153, то його можуть не робити лише ті працівники, які мають саме абсолютні протипоказання до проведення профілактичних щеплень.

Протипоказання до вакцинації може встановлювати сімейний або лікуючий лікар та надати відповідний висновок про тимчасове чи постійне протипоказання або про відтерміновання через COVID-19 в анамнезі. Якщо в пацієнта є протипоказання до щеплення однією з вакцин проти COVID-19 за можливості особа має вакцинуватися іншими типами вакцин.

Відстороняючи працівника, керівник повинен діяти у спосіб та в межах повноважень, передбачених законом. Тому в наказі про відсторонення мають бути зазначені підстави та строк такого відсторонення. Керівник має ознайомити з таким наказом працівника. Якщо працівник відмовляється ознайомитись з наказом та поставити свій підпис, про це складається акт. На період відсторонення за працівником зберігається робоче місце.

Порядок внесення псадовими особами державної санітарно - епідеміологічної служби України подання про відсторонення осіб від роботи або іншої діяльності згідно з Законом 4004, а також форма подання та терміни відсторонення встановлені Інструкцією про порядок внесення подання про відсторонення осіб від роботи або іншої діяльності, затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України 01.08.1995 за № 270/806.

Відповідач, видавши оспорюваний наказ застосував відсторонення позивача від роботи, оскільки це прямо передбачено чинним законодавством. Так, зокрема, відповідно до постанови Кабунету Міністрів України №1236 (в оновленій редакції) саме керівники державних органів (державної служби), керівники підприємств, установ та організацій мають забезпечити:

1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153;

2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України,частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я;

3) взяття до відома, що: на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу»; відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються.

Бездіяльність роботодавця з відсторонення працівників може мати негативні наслідки для нього, оскільки за статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Порушення правил щодо карантину людей», яка визначає, що порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, він може бути притягнений до адміністративної відповідальності.

Для визначення законності таких втручань Європейський суд вказує на те, що аби визначити, що це втручання потягнуло за собою порушення ст. 8 Конвенції, суд повинен (має) обґрунтувати доцільність та виправданість таких дій відповідно до другого абзацу цієї статті - тобто встановити, чи є втручання виправданим відповідно до закону і чи має воно на меті законні цілі, і чи були вони виправданими в демократичному суспільстві.

Досліджуючи питання наявності закону Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в ухваленому 08.04.2021 року рішенні у справі Вавржичка та інші проти Чеської Республіки (заява № 47621/13) у рішенні, яке суд вважає необхідним застосувати і при даних правовідносинах, наголошує наступне (п. 266):

Суд повторює, що оспорюване втручання мало би опиратися на певну законодавчу базу внутрішнього законодавства, причому ці закони повинні бути як адекватно доступними, так і сформульованими з достатньою точністю, аби дозволити тим, до кого вони застосовуються, регулювати свою поведінку і, при необхідності, з відповідними порадами передбачити до ступеня, який є розумним за даних обставин, наслідки, які можуть спричинити за собою дані дії (див., наприклад, Дубська і Крейзова проти Чеської Республіки [GC], №№ 28859/11 і 28473/12, § 167, 15 листопада 2016 р., з додатковим посиланням).

ЄСПЛ встановив, що втручання у приватне життя у вигляді обов`язку зробити щеплення ґрунтується на законі, а тому у цьому немає порушень.

В Україні таким законом є Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Розглядаючи питання, чи є мета, задля якої був встановлений обов`язок робити щеплення, законною, ЄСПЛ навів наступні аргументи (п. 272):

Що стосується мети, яку переслідує обов`язкове вакцинування, як стверджує Уряд і визнано національними судами, ціллю відповідного законодавства є захист від хвороб, які можуть становити серйозну загрозу для здоров`я населення. Це стосується як тих, хто отримує відповідні щеплення, так і тих, хто не може бути вакцинованим, і, таким чином, знаходиться в групі осіб високого ризику інфікування, покладаючись на досягнення високого рівня вакцинації в суспільстві в цілому для захисту від розглянутих заразних хвороб. Ця мета відповідає цілям захисту здоров`я і захисту прав інших осіб, визнаним статтею 8.

А у відповідь на питання необхідності в демократичному суспільстві обов`язкової вакцинації суд наводить такі доводи:

Хоча система обов`язкових вакцинацій - не єдина і не найпоширеніша модель, прийнята європейськими державами, суд повторює, що в питаннях політики в галузі охорони здоров`я національні влади найкраще можуть оцінити пріоритети, використання ресурсів і соціальних потреб. Усі ці аспекти є актуальними в даному контексті, і вони підпадають під широку свободу розсуду, яку Суд повинен надати державі-відповідачу.

В контексті охорони здоров`я найкращим інтересам суспільства служить забезпечення найвищого досяжного рівня здоров`я. Коли справа доходить до імунізації, мета повинна полягати в тому, щоб кожна людина була захищена від серйозних захворювань. У переважній більшості випадків це досягається за рахунок обов`язкових щеплень. Ті, кому таке лікування не може бути призначено, побічно захищені від інфекційних захворювань, поки в їх оточенні підтримується необхідний рівень вакцинації, тобто їх захист забезпечується колективним імунітетом.

Стосовно наслідків, які чітко передбачені в основному законодавстві, недотримання загальних правових обов`язків, спрямованих на охорону, зокрема здоров`я людей, то суд зауважує, що вони по суті захисні, а не каральні за своїм характером.

Вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я зацікавлених осіб, є виправданою. Тобто, в даному питанні превалює принцип важливості суспільних інтересів над особистими, однак лише у тому випадку, коли таке втручання має об`єктивні підстави, тобто було виправденим.

Згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Зважаючи на це, не освіта, а саме, життя, здоров`я і безпека людини, визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Отже, вирішуючи питання про співвідношення норм статей 3 та 53 Конституції України, не можна не визнати пріоритетність забезпечення безпеки життя, здоров`я і безпеки людини над правом на освіту. Інтереси однієї особи не можуть домінувати над інтересами держави в питанні забезпечення безпеки життя і здоров`я його громадян.

Згідно висновків, викладених ЄСПЛ у рішеннях у справі «Соломахін проти України» (Solomakhin vs Ukraine) та Vavrichka & others vs Czech Republic. Зокрема, суд вказав на те, що порушення фізичної недоторканності заявника може бути виправданим для дотримання цілей охорони здоров`я та необхідності контролювати поширення інфекційного захворювання. Медичне втручання не зашкодило заявнику до такої міри, що порушить баланс інтересів між особистою недоторканістю заявника та суспільним інтересам охорони здоров`я населення. Отже, ЄСПЛ не встановлено порушення ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у цих справах.

Конституційний Суд України вважає, що під правомірним обмеженням конституційних прав і свобод людини і громадянина слід розуміти передбачену Конституцією України можливість втручання держави за допомогою юридичних засобів у зміст та обсяг конституційних прав і свобод людини і громадянина, яке відповідає вимогам верховенства права, потрібності, доцільності та пропорційності у демократичному суспільстві. Метою такого обмеження є охорона основоположних цінностей у суспільстві, до яких належать, зокрема, життя, свобода та гідність людини, здоров`я і моральність населення, національна безпека, громадський порядок (рішення від 12.07.2019 № 5-р(I)/2019 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 2, 3 розділу II &quot;Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури" від 28 січня 2016 року № 955-VIIIзі змінами).

Таким чином, роботодавець діяв відповідно в межах своїх дискреційних повноважень, обумовлених діючим законодавством України.

Зокрема, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09.07.1998 № 12-рп/98 справі № 17/81-97 термін "законодавство", що вживається у частині третій статті 21 Кодексу законів про працю України ( 322-08 ) щодо визначення сфери застосування контракту як особливої форми трудового договору, треба розуміти так, що ним охоплюються закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України,декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Отже, законодавством у контексті цієї справи, яке регулює спірні правовідносини та до якого відсилають приписи ст. 146 КЗпП, є поставнови Кабінету Міністрів України Постановою КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 1236 від 9 грудня 2020 р, від 20.10.2021 № 1096 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236" та від 04.03.2015 № 83 "Про затвердження переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави", наказ Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153.

Крім того, з урахуванням практики Європейського Суду (Сальветті проти Італії, № 42197/98, 9 липня 2002 р., та Маттер проти Словаччини, № 31534/96, 5 липня 1999 р.) роботодавцем було враховано баланс інтересів особистих та суспільних, доведено наказ до відома позивачу, де він відмовився від підпису.

Суд приходить до висновку, що наказ містить право вибору працівника пройти вакцинацію з наданням підтверджуючих документів або надати документи про протипоказання до щеплення.

Маючи особливі умови стану здоров`я позивача, про які він заявляв у судовому засіданні та які б були перешкодою для вакцинації, саме на працівника, а не на роботодавця покладено обов`язок надати відповідні медичні докази, які б підтверджували наявність протипоказань щодо щеплення.

Таких доказів позивачем не надно, як не надано доказів його звернення з цього приводу до лікувальних закладів.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 259, 263-265, 268, 352, 354, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі Зміївської теплової електричної станції (, місцезнаходження: смт. Слобожанське Чугуївського району Харківської області, вул. Балаклійське шосе, 2) про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення. У разі подання апеляційної скарги учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Повний текст рішення складено 25.11.2022.

Суддя: