Постанова

Іменем України

16 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 308/12703/20

провадження № 61-7244св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І., суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

стягувач - товариство з обмеженою відповідальністю «Оптіс-К»,

боржник - ОСОБА_1 ,

заявник - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 29 червня 2022 року у складі колегії суддів: Кондора Р. Ю., Мацунича М. В., Собослоя Г. Г.,

Історія справи

Короткий зміст заяви

У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернувся з заявою про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих написів нотаріуса.

Заява мотивована тим, що 20 травня 2018 року ОСОБА_2 уклав із ТОВ «Оптіс-К» договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «Оптіс-К» передало йому право вимоги за грошовими зобов`язаннями боржника ОСОБА_1 , що виникли на підставі договору поруки від 31 грудня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Житко О. І. за реєстровим № 1134, згідно з яким боржник зобов`язаний здійснити оплату прострочених платежів в розмірі 135 150,03 грн. У зв`язку з відступленням прав вимоги відбулася зміна кредитора в зобов`язанні, позивач став новим кредитором (стягувачем) за виконавчими написами, вчиненими приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Житко О. І. 19 травня 2011 року за № 436, 22 березня 2012 року за № 220 і 03 серпня 2011 року за № 671 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості.

Листами від 31 серпня 2020 року № 39036, 390371, 39038 заявнику були вручені три повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, у яких державний виконавець Ужгородського РВ ДВС Гусєв О. О. вказав, що згідно виконавчих документів, пред`явлених до виконання, стягувачем виступає ТОВ «Оптіс-К», тоді як заяви на примусове виконання пред`явлені ОСОБА_2

ОСОБА_2 просив:

замінити сторону виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих написів, виданих приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Житко О. І. за № 436 від 19 травня 2011 року, № 220 від 22 березня 2012 року, № 671 від 03 серпня 2011 року про стягнення з боржника: ОСОБА_1 заборгованості на користь ТОВ «Оптіс-К», а саме - замінити сторону виконавчого провадження (стягувача) ТОВ «Оптіс-К» на його правонаступника ОСОБА_2 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 01 вересня 2021 року заяву ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження (боржник ОСОБА_1 ) задоволено.

Замінено стягувача ТОВ «Оптіс-К» на його правонаступника - ОСОБА_2 у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчих написів, виданих приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Житко О. І. за № 436 від 19 травня 2011 року, № 220 від 22 березня 2012 року, № 671 від 03 серпня 2011 року про стягнення з боржника: ОСОБА_1 заборгованості на користь ТОВ «Оптіс-К».

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження. Частиною п`ятою статті 442 ЦПК України передбачено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження. Згідно правової позиції Верховного суду України висловленої при розгляді справи № 6-122цс13 від 20 листопада 2013 року заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача. А тому заява ОСОБА_2 є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 29 червня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 01 вересня 2021 року скасовано, провадження в справі за заявою ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих написів нотаріуса закрито, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Роз`яснено, що розгляд таких справ віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що за правилами цивільного судочинства судовий контроль здійснюється за виконанням рішень, ухвалених в порядку ЦПК України, тоді як у порядку адміністративного судочинства здійснюється судовий контроль за виконанням як судових рішень (якщо законом не встановлено інший порядок такого контролю), так і рішень інших органів і посадових осіб, в тому числі, рішень, дій, бездіяльності державних виконавців щодо виконання рішень інших, окрім суду, органів і посадових осіб. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 200/6545/20-а зазначив, що: до відкриття виконавчого провадження у порядку, визначеному статті 379 КАС України, може бути замінено боржника або стягувача лише у виконавчому листі, під яким розуміється виконавчий документ, виданий судом, який розглядав адміністративну справу як суд першої інстанції; виконавчий напис нотаріуса є різновидом виконавчого документа, який є відмінним від виконавчого листа за формою, змістом, а також суб`єктом та процедурою видання, отже положення частини 4 статті 379 КАС України не можуть бути застосовані за аналогією у випадку заміни сторони у виконавчому написі нотаріуса, виконавче провадження за яким ще не відкрито; частиною четвертою статті 4 Закону № 1404-VIII встановлено вичерпний перелік підстав для повернення стягувачу виконавчого документа органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем; ураховуючи нормативне регулювання та праворозуміння, Верховний Суд зробив висновок, що вимоги про заміну сторони у виконавчому провадженні у виконавчому написі нотаріуса до відкриття виконавчого провадження у порядку статті 379 КАС України є передчасними, оскільки у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю державного чи приватного виконавця після подання виконавчого документа, заявник вправі їх оскаржити в загальному порядку.

Апеляційний суд вказав, що у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для розгляду в порядку цивільного судочинства та для задоволення заяви ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання зазначених виконавчих написів нотаріуса. На момент подання до суду цієї заяви виконавчі провадження за виконавчими написами нотаріуса не були відкриті, а дані про оскарження дій виконавця щодо про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання у справі відсутні. В разі оскарження таких дій виконавця відповідна справа (справи) розглядається в порядку адміністративного судочинства. Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аргументи учасників справи

27 липня 2022 року ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку подав касаційну скаргу, в якій просив скасувати постанову апеляційного суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд не взяв до уваги, що на момент подання заяви до суду виконавче провадження не було відкрите і заявник в поданій заяві до суду не оскаржує жодних і рішень чи дій осіб органів виконавчої служби, а тому стаття, яка визначає підсудність справ до відповідного адміністративного суду не розповсюджується на спір, що виник в цій судовій справі. В цьому випадку має місце відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Вказує, що приймаючи рішення по справі апеляційний суд застосував пункт 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» (Оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби), закриваючи провадження у справі та визначаючи підсудність справи адміністративному суду, оскільки як вважав суд рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби шоло виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Суд не взяв до уваги , що на момент подання заяви до суду виконавче провадження не було відкрите і заявник в поданій заяві до суду не оскаржує жодних рішень чи дій осіб органів виконавчої служби, а тому дана стаття яка визначає підсудність справ до відповідного адміністративного суду не розповсюджується на спір, що виник в даній судовій справі. Ухвала Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 вересня 2021 року є законною і не підлягала до скасування, оскільки даний спір підсудній судам загальної юрисдикції оскільки є цивільно-правовим.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 11 серпня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі.

11 жовтня 2022 року справа надійшла до Верховного Суду та передана судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року зупинено касаційне провадження у справі № 308/12703/20 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 183/4196/21 (провадження № 14-36цс22).

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року закінчено перегляд в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 183/4196/21 (провадження № 14-36цс22).

Ухвалою Верховного Суду від 09 листопада 2022 року: поновлено касаційне провадження в справі № 308/12703/20; призначено справу до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 11 серпня 2022 року зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: порушення норм процесуального права.

Фактичні обставини

Суди встановили, що приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Житко О. І. вчинила виконавчі написи на посвідченому нею ж 31 грудяня 2010 року за реєстровим № 1134 договорі поруки, укладеному ТОВ «Оптіс-К» із ОСОБА_1 , який поручився за виконання зобов`язань ПП «Лір» перед ТОВ «Оптіс-К» за договором від 28 жовтня 2020 року, а саме: 19 травня 2011 року за реєстровим № 436 на стягнення заборгованості в сумі 80 000 грн; 03 серпня 2011 року за реєстровим № 671 на стягнення заборгованості в сумі 40 000 грн; 22 березня 2012 року за реєстровим № 220 на стягнення заборгованості в сумі 68289,73 грн.

20 травня 2018 року ТОВ «Оптіс-К» (первісний кредитор) уклало з ОСОБА_2 (новим кредитором) договір про відступлення права вимоги, за яким відступило останньому право вимоги з ОСОБА_1 , що виникло з договору поруки від 31 грудня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Житко О. І. 31 грудня 2010 року за реєстровим № 1134, за яким боржник зобов`язаний сплатити прострочені платежі в розмірі 135 150,03 грн. За актом від 20 травня 2018 року первісний кредитор передав новому кредитору документи, на яких ґрунтується право вимоги, зокрема, договір поруки та виконавчі написи нотаріуса.

31 серпня 2020 року державний виконавець Ужгородського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) склав повідомлення про повернення виконавчих документів стягувачу ТОВ «Оптіс-К» без прийняття до виконання, оскільки стягувачем є вказане товариство, а заяви на примусове виконання були подані ОСОБА_2 , а саме - виконавчих написів нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Житко О. І., вчинених на стягнення заборгованості з ОСОБА_1 : від 19 травня 2011 року за реєстровим № 436 на суму 80 000 грн, повідомлення № 9-62899556; від 03 серпня 2011 року за реєстровим № 671 на суму 40 000 грн, повідомлення № 9-62899640; від 22 березня 2012 року за реєстровим № 220 на суму 68 289,73 грн, повідомлення № 9-62899456.

Позиція Верховного Суду

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами (частина перша статті 19 ЦПК України).

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина перша, друга та п`ята статті 442 ЦПК України).

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення (частина друга статті 446 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року в справі № 183/4196/21 (провадження № 14-36цс22) зазначено, що:

«з позицій цивільно-процесуального регулювання відносин щодо підсудності справ, які виникають з виконавчого провадження принципово значення набуває факт встановлення: рішення суду чи іншого органу перебуває на виконанні, суду першої інстанції, який розглянув цивільну справу та місця виконання судового рішення.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення. Велика Палата Верховного Суду при розгляді питання про розмежування юрисдикції чітко визначає, що онтологічні основи його вирішення полягають у критеріях розмежування судової юрисдикції, тобто передбачених законом умовах, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, якими є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18), від 27 жовтня 2020 року у справі № 635/551/17 (провадження № 14-79цс20). Оскільки тільки в ЦПК України врегульовано правило заміни сторони виконавчого провадження, порушеного через необхідність виконання рішення «несудового» органу, можна зробити такий висновок: заява про заміну сторони виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Врегулювання цього питання саме нормами ЦПК України обумовлено відсутністю спору між стороною виконавчого провадження та виконавцем, що свідчить про відсутність потреби в задіянні суду адміністративної юрисдикції, оскільки сторона виконавчого провадження не оспорює його рішень, дій чи бездіяльності, бо вирішення вказаного питання перебуває поза межами компетенції виконавця. Однак саме цивільний суд спроможний кваліфіковано встановити, чи є правонаступником заявник, який просить замінити собою попереднього учасника виконавчого провадження. За таких обставин рішення судів попередніх інстанцій не можна вважати законними й обґрунтованими, тому вони підлягають скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків, викладених у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року у справі № 280/456/20 (провадження № К/9901/32676/20) та від 22 липня 2019 року у справі № 822/1659/18 (провадження № К/9901/63678/18), про те, що заява про заміну сторони виконавчого провадження, подана щодо виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, повинна розглядатись у порядку адміністративного судочинства».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року в справі № 183/4196/21 (провадження № 14-36цс22) вказано, що:

«заміна сторони у виконавчому написі, вчиненому нотаріусом, та заміна сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса є відмінними правовими категоріями, оскільки заміна сторони у виконавчому провадженні є можливою виключно у разі відкриття відповідного виконавчого провадження, що передбачено спеціальним правилом статті 15 Закону № 1404-VIIІ. Імперативними приписами частини п`ятої статті 442 ЦПК України встановлено, що положення цієї статті застосовуються також у разі виникнення потреби у заміні боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що до відкриття виконавчого провадження у порядку, визначеному статтею 442 ЦПК України, може бути замінено боржника або стягувача лише у виконавчому листі, яким у системному розумінні з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIIІ є виконавчий документ, виданий судом у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, ухвалених у цивільних справах, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів.

Виконавчий напис нотаріуса є різновидом виконавчого документа в розумінні статті 3 Закону № 1404-VIIІ, який є відмінним від виконавчого листа за формою, змістом, а також суб`єктом та процедурою видання, отже, положення частини п`ятої статті 442 ЦПК України не можуть бути застосовані за аналогією у випадку заміни сторони у виконавчому написі нотаріуса, виконавче провадження за яким ще не відкрито».

У справі, що переглядається, апеляційний суд не звернув уваги, що: тільки в ЦПК України врегульовано правило заміни сторони виконавчого провадження, порушеного через необхідність виконання рішення «несудового» органу; заява про заміну сторони виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. За таких обставин, апеляційний суд зробив неправильний висновок про закриття провадження, а тому оскаржену постанову апеляційного суду належить скасувати та передати справу до апеляційного суду для продовження розгляду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстав для висновку про те, що оскаржене судове рішення ухвалене без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що: касаційну скаргу слід задовольнити частково; оскаржену постанову апеляційного суду скасувати; передати справу до апеляційного суду для продовження розгляду.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Закарпатського апеляційного суду від 29 червня 2022 року скасувати та передати справу до апеляційного суду для продовження розгляду.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції постанова Закарпатського апеляційного суду від 29 червня 2022 року втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук