"14" січня 2022 р. Справа №489/205/22
Провадження №6/489/38/22
У Х В А Л А

14 січня 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Румянцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Бодюл А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві подання приватної виконавиці виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторії Володимирівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа відносно боржника ОСОБА_1

В С Т А Н О В И В:

Приватна виконавиця виконавчого округу Миколаївської області Довгань В.В. звернулася із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 . Зазначає, що на її виконанні перебуває виконавче провадження №64379226 з примусового виконання виконавчих листів Миколаївського апеляційного суду від 01.02.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані з вирішенням спору третейським судом у сумі 2334 грн.; суму за договором безвідсоткової нецільової позики у сумі 26 678,05 грн.; судовий збір у розмірі 420,40 грн. Загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за зведеним виконавчим провадженням складає 33145,70 грн. 04 лютого 2021 року нею винесено постанову про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення за зведеним виконавчим провадженням. Згідно відомостей банківських установ, кошти на рахунку боржника ОСОБА_1 відсутні. Окрім цього, з метою забезпечення реального виконання рішення суду, 05.02.2021 винесено постанову про арешт майна боржника, а саме трьох причепів ПГМФ 8904, про що боржник повідомлений належним чином. 19.05.2021 направлено вимогу боржнику з`явитися до приватного виконавця 24.05.2021 та подати інформацію про доходи та майно. Боржник у зазначений час та дату не з`явився та законні вимоги приватного виконавця не виконав. 15.04.2021 нею було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого складено акт, відповідно до якого встановлено, що за вказаною адресою боржник відсутній та зі слів жінки, яка представилася родичкою боржника, ОСОБА_1 за даною адресою не проживає, а місце його знаходження не відоме. Зареєстровані за боржником причепи ПГМФ 8904 перебувають у розшуку. Іншого ліквідного рухомого та нерухомого майна за боржником не зареєстровано. Боржник офіційно ніде не працює, пенсію не отримує. Боржник фактично ухиляється від виконання рішення суду.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

01 лютого 2021 року Миколаївським апеляційним судом видано виконавчі листи на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Миколаївській професійній асоціації «Третейське управління правовими конфліктами» від 04.11.2020, про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 на користь фізичної особи ОСОБА_2 витрати, пов`язані з вирішення спору третейським судом у сумі 2334 грн. 00 коп.

04 лютого 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Довгань В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64378472 з примусового виконання виконавчого листа від 01.02.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь фізичної особи ОСОБА_2 витрати, пов`язані з вирішення спору третейським судом у сумі 2334 грн. 00 коп.

01 лютого 2021 року Миколаївським апеляційним судом видано виконавчі листи на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Миколаївській професійній асоціації «Третейське управління правовими конфліктами» від 04.11.2020, про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 на користь фізичної особи ОСОБА_2 суму за договором безвідсоткової нецільової позики у розмірі 26 678,05 грн., в тому числі: 13400,00 грн. основного боргу; 12998,00 грн. пеня за період з 16 березня 2020 року по 29 вересня 2020 року; 213,67 грн. 3 % річних за період прострочення з 16 березня 2020 року по 29 вересня 2020 року та 66,38 грн. інфляційні нарахування з 16 березня 2020 року по 29 вересня 2020 року.

04 лютого 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Довгань В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64378472 з примусового виконання виконавчого листа від 01.02.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь фізичної особи ОСОБА_2 суму за договором безвідсоткової нецільової позики у розмірі 26 678,05 грн., в тому числі: 13400,00 грн. основного боргу; 12998,00 грн. пеня за період з 16 березня 2020 року по 29 вересня 2020 року; 213,67 грн. 3 % річних за період прострочення з 16 березня 2020 року по 29 вересня 2020 року та 66,38 грн. інфляційні нарахування з 16 березня 2020 року по 29 вересня 2020 року.

01 лютого 2021 року Миколаївським апеляційним судом видано виконавчі листи на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Миколаївській професійній асоціації «Третейське управління правовими конфліктами» від 04.11.2020, про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 на користь фізичної особи ОСОБА_2 судовий збір 420,40 грн.

04 лютого 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Довгань В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64379671 з примусового виконання виконавчого листа від 01.02.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь фізичної особи ОСОБА_2 судовий збір 420,40 грн.

Приватна виконавиця зазначає, що нею винесено постанову про зведення вказаних виконавчих проваджень в одне провадження № 64379226, що підтверджується обліковою карткою на зведене виконавче провадження.

04 лютого 2021 року приватною виконавицею Довгань В.В. винесено постанову про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення за зведеним виконавчим провадженням.

Як вбачається з листа АТ «Альфа-банк» від 09.02.2021 за вих. № 02700/БТ, банком накладено арешт на рахунки ОСОБА_1 , видаткові операції зупинено. Залишки коштів на рахунку ОСОБА_1 становлять 0,00 грн.

Відповідно до листа АТ «УкрСиббанк» від 23.03.2021 за вих. № 31-4/20737/479, ОСОБА_1 рахунки в АТ «УкрСиббанк» не відкривав.

Згідно листа АТ «Державний експортно-імпортний банк України» від 12.02.2021 за вих. № 0022801/5131-21, банк повертає постанову про арешт коштів боржника без виконання, у зв`язку з тим, що боржник станом на 09.02.2021 не має рахунків у банку.

З листа АТ «Державний ощадний банк України» від 26.04.2021 за вих. № 46/211/1/247/4529-БТ, вбачається, що банк повертає постанову про арешт коштів боржника без виконання, у зв`язку з тим, що боржник не має рахунків у банку.

Як вбачається з листа АТ КБ «Приватбанк» від 23.02.2021 за вих. № 20.1.0.0.0/7-210219/5473, банком накладено арешт на рахунки ОСОБА_1 .. Залишки коштів на рахунку ОСОБА_1 становлять 0,00 грн.

Відповідно до листа АТ «Універсал Банк» від 02.03.2021 за вих. № 4009, банком накладено арешт на рахунки ОСОБА_1 .. Залишки коштів на рахунку ОСОБА_1 становлять 0,00 грн.

21 квітня 2021 року приватною виконавицею Довгань В.В. винесено постанову про розшук майна боржника, а саме три причепи ПГМФ 8904.

Згідно відповіді з Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів від 03.12.2021, вбачається, що за ОСОБА_1 зареєстровані три причепи ПГМФ 8904, державні номери: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 .

Згідно відповіді з ДФС України про джерела отримання доходів боржника, ОСОБА_1 доходи не отримує.

15 квітня 2021 року та 28 травня 2021 року приватною виконавицею виконавчого округу Миколаївської області Довгань В.В. здійснені виходи за адресою АДРЕСА_1 , за результатами яких складено акти приватного виконавця, відповідно до яких за вказаною адресою боржника ОСОБА_1 не виявлено. Зі слів жінки, яка представилася родичкою боржника, боржник давно не проживає за вказаною адресою, зв`язку з ним не має. Майна ОСОБА_1 за вказаною адресою не виявлено.

19 травня 2021 року приватною виконавицею Довгань В.В. на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) направлено виклик приватного виконавця, відповідно до якого зобов`язано ОСОБА_1 з`явитися до виконавця 24.05.2021 об 11.00 год. щодо сплати боргу за вищевказаним виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату.

Приватна виконавиця стверджує, що зазначене свідчать про безвідповідального відношення боржника до системи правосуддя, що свідчить про явне ухилення від виконання зобов`язань покладених на боржника рішенням суду.

Одним із принципів у цивільному судочинстві є принцип пропорційності (стаття 11 ЦПК України). Дотримання засад співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, крім іншого, передбачено пунктом 8 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до пункту 19 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом (частина перша).

За змістом п. 5 ч. 1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України" підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон є ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Ухиленням від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням суду, що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли у нього є всі реальні можливості виконати цей обов`язок (наприклад, наявність майна, грошових коштів, тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Роз`ясненнями Верховного Суду України від 01.02.2013р., викладеними у постанові «Судова практика вирішення питань про тимчасове обмеження права виїзду за кордон» зазначено, що Законом передбачено санкцію у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за навність факту невиконання зобов`язання, а за ухилення від їх виконання.

Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положення ч. 3 ст.12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

Отже, право на звернення до суду із поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України виникає у приватного виконавця лише у випадку доведення і обґрунтування факту ухилення останнього від виконання своїх зобов`язань.

У поданні приватна виконавиця Довгань В.В. вказувала на те, що рішення суду боржник не виконав, однак докази отримання ОСОБА_1 рішення суду, постанови про відкриття виконавчого провадження та інших процесуальних документів приватного виконавця в матеріалах справи відсутні. А тому неможливо встановити чи відомо боржнику про наявність рішення суду та стягнення з нього заборгованості в примусовому порядку.

Обґрунтування необхідності застосування тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за кордон його неявкою на вимогу приватної виконавиці, не може прийматися до уваги, оскільки в поданні приватна виконавиця зазначає про відсутність боржника за наявною в матеріалах справи адресою проживання ( АДРЕСА_1 ), а фактична адреса проживання ОСОБА_1 невідома.

Доказів наявності у ОСОБА_1 можливості виконати рішення суду самостійно в повному обсязі, а також доказів невиконання ним будь-яких процесуальних обов`язків чи вчинення будь-яких протиправних дій в межах виконавчого провадження, які б перешкоджали виконанню судового рішення чи створювали б перешкоди в його виконанні до подання приватна виконавиця не додала.

Як передбачено статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території (частина перша). Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною волею (частина друга).

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб (частина третя).

Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільств (частина четверта).

При цьому, у Європейського суду з прав людини склалася з цього питання стала практика.

Так, у справі «Рінер проти Болгарії» Європейський суд з прав людини відмітив, що дотримуючись принципу пропорційності, заборона на виїзд з країни на підставі несплати податків може бути виправдана, якщо служить метою стягнення заборгованості. Таким чином, таке обмеження не може бути перетворено у вид покарання відносно неможливості сплати.

Хоча вказане рішення стосується обмеження виїзду, пов`язаного із несплатою податків, принцип пропорційності та неможливості використання тимчасового обмеження виїзду за кордон як покарання можна застосувати і до відносин, пов`язаних із виконанням рішень у цивільних справах.

Відповідна позиція простежується і у справі «Хлюстов проти Росії» (скарга № 28975/05), де Європейський суд з прав людини звернув увагу на необґрунтованість обмеження права заявника залишити країну, оскільки причиною було зазначено лише факт несплати боргу, без пояснення, як заборона сприятиме швидкому його погашенню, з урахуванням індивідуальних особливостей заявника.

Підставою для звернення до суду з відповідним поданням є посилання приватної виконавиці на наявність статусу боржника у виконавчому провадженні, непогашенням боргу у добровільному порядку (самостійне невиконання боржником зобов`язання протягом строку, вказаного приватним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження) та неможливістю звернення стягнення на рухоме чи нерухоме майно, зареєстроване за боржником.

При цьому з наявних у справі доказів не вбачається доведеності факту свідомого ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Надані приватною виконавицею матеріали подання містять фактичні дані щодо перебігу вчинених ним дій, спрямованих на примусове виконання рішення суду, однак в матеріалах відсутні докази отримання боржником кореспонденції, а також докази на підтвердження вчинення ним саме умисних дій, спрямованих на приховання грошових коштів, рухомого та нерухомого майна, інших цінностей, а також про ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього приватною виконавицею у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду.

Суд вважає, з огляду на надані приватною виконавицею документи в їх сукупності, не доведеними факти ухилення боржника від виконання зобов`язань встановлених судовими рішеннями та наміру виїзду боржника за межі України, обізнаність про наявність виконавчого провадження відносно ОСОБА_1 ..

З огляду на наведе, суд не вбачає законних підстав для задоволення подання приватної виконавиці Довгань В.В.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання приватної виконавиці виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторії Володимирівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа відносно боржника ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Суддя Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «14» січня 2022 року.