Справа № 944/2664/22
Провадження №2/944/948/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2022 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області

в складі головуючого судді Колтуна Ю.М.

з участю секретаря судового засідання Романик Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворів у порядку загального позовного провадження в підготовчому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю Служби у справах дітей Яворівської міської ради Львівської області, про визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом і просить визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 із ним.

Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що з 30.10.2010 між ним та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3 .

Рішенням Орджонікідзевсього районного суду м.Маріуполя шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Після розлучення дитина залишилася проживати з матір`ю за її тимчасовим місцем реєстрації АДРЕСА_1 .

Після запровадження воєнного стану в зв`язку з повномасштабним вторгненням російських загарбників на територію України та безпосередніми бойовими діями, які розгорнулися в м.Маріуполь, позивач, з метою захисту від реальної загрози, прийняв рішення про евакуацію та разом з сином переїхали проживати за адресою: АДРЕСА_2 .

Зазначає, що відповідач погодилася з тим, що спільний син ОСОБА_5 буде проживати з батьком, оскільки проживання дитини на окупованих територіях, де знаходиться відповідач, несе загрозу для самої дитини.

На підставі наведеного просить задовольнити позов.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області, від 06.07.2022 провадження по справі було відкрито за правилами загального позовного провадження залучено до участі у справі уповноважений орган опіки і піклування - Службу у справах дітей Яворівської міської ради Львівської області, зобов`язано надати суду висновок про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначено підготовче судове засідання.

20.10.2022 через канцелярію суду представником органу опіки та піклування подано заяву про долучення до матеріалів справи рішення виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області від 12.10.2022 №288 «Про затвердження висновку щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 ».

04.11.2022 сторони у судове засідання не з`явились.

Позивач в судове засідання не з`явився, відповідно до поданої ним заяви від 04.11.2022 просить справу розглядати у його відсутність та задовольнити позов у повному обсязі.

29.09.2022 відповідач ОСОБА_2 на електронну адресу суду скерувала заяву відповідно до якої зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_3 визнає у повному обсязі, просить справу розглянути без її участі.

Представник уповноваженого органу опіки і піклування - служби у справах дітей Яворівської міської ради Львівської області І.С.Дида у судове засідання не з`явилася, 03.11.2022 на електронну адресу суду скерувала заяву у якій просить судове засідання у справі провести без її участі. Зауважила, що висновок виконавчого комітету Яворівської міської ради від 12.10.2022, який знаходиться в матеріалах справи, підтримує в повному обсязі.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно зі ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки у судове засідання 04.11.2022 не з'явились всі учасники справи, датою ухвалення рішення, у відповідності до положень ч.5 ст.268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Судом було встановлено, що у сторін під час перебування у шлюбі народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25.03.2011, виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольского міського управління юстиції у Донецькій області.

Згідно з копії рішення Орджонікідзевсього районного суду м.Маріуполя у справі № 265/3663/16-ц від 12.08.2016 шлюб між сторонами було розірвано.

Згідно копії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 04.04.2022 № 1329- ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що супроводжує малолітню дитину, фактично проживають у АДРЕСА_3 .

Відповідно до копії акта встановлення місця проживання, затвердженого начальником загального відділу Яворівської міської ради 19.05.2022 ОСОБА_6 , складеного за участі сусідів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - ОСОБА_1 (внутрішньо переміщена особа) не зареєстрований, але проживає з малолітнім сином ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається із висновку щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області від 12.10.2022 №288, орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 з його батьком ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частинами 2, 8, 9 статті 7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до вимог ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Згідно з ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Частиною 2 статті 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року закріплено, що держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини.

Пунктом 1 статті 9 вищевказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Відповідно до статті 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 Сімейного кодексу України), у тому числі й на рівне виховання батьками.

Законодавчими положеннями статті 171 Сімейного кодексу України визначено, що місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Як вбачається із правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 29.11.2017 року справа № 344/17748/15-ц, в рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків.

Враховуючи вищенаведені обставини, керуючись принципом максимального забезпечення інтересів та прав дитини, зважаючи на те, що відповідач визнала позов у повному обсязі та не заперечувала щодо проживання дитини з батьком, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є доведеними у повному обсязі та такими, які підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 76 від 30.06.2022 про сплату судового збору у сумі 992,40 грн.

Приймаючи до уваги вимоги ст. 141, 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп., а 50 відсотків судового збору у сумі 496(чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. повернути позивачу з державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 1, 7, 19, 141, 142, 157, 160, 161 Сімейного кодексу України, Конвенцією про права дитини, ст. ст. 206, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України , суд,

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з його батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Повернути ОСОБА_9 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у сумі у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт № НОМЕР_3 , місце перебування: (тимчасово окупована територія), АДРЕСА_5 .

Повне судове рішення складене і підписане 9 листопада 2022 року.

Суддя Ю.М. Колтун