Дата документу 03.10.2022Справа № 554/8762/22
Провадження № 2/554/4040/2022
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 жовтня 2022 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Андрієнко Г. В.,

за участю секретаря судового засідання Звігольської О. Ю.,

представника відповідача адвоката Брек Л. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2022 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 гривень щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до змін грошових сум до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет» до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, допустивши судове рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць; судові витрати покласти на відповідача на користь держави.

В обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 квітня 2019 року, який позивачка виявила бажання розірвати, звернувшись до суду із відповідним позовом. Від указаного шлюбу з відповідачем вони мають спільну неповнолітню дочку ОСОБА_4 , 2019 року народження. Відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є здоровим, працездатним чоловіком, працює в ТОВ «Нова пошта», його заробітна плата складає приблизно від 15 до 25 тисяч гривень, інших аліментних зобов`язань чи осіб, які перебували б на його утриманні не має, чим ставить позивачку в скрутне матеріальне становище. Позивачка працює в КНП Харківської обласної ради «Обласна інфекційна лікарня» на посаді медичної сестри й отримує мінімальну заробітну плату. Дитина знаходиться на її утриманні, та у зв`язку з тим, що грошей не вистачає, вона потребує матеріальної допомоги з боку батька. Матеріальний стан позивачки не дає можливості в повному обсязі забезпечувати повноцінний, всебічний розвиток дитини. Витрати на утримання неповнолітньої дитини, не враховуючи додаткових витрат, орієнтовно складають 12000 гривень щомісячно, які включають постійний медичний нагляд, придбання ліків, одягу, харчування, навчання, розвиваючі заняття та інші заходи для нормального виховання та розвитку дитини, про що відомо відповідачу. На неодноразові звернення до відповідача з приводу розподілу обов`язків по утриманню дитини домовленості з ним не досягнуто. Крім того, вказує, що дитина постійно хворіє та перенесла ряд тяжких хвороб, а тому потребує постійного лікування та нагляду лікарів. На переконання позивачки, істотних обставин, які могли б унеможливити виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по утриманню дитини, немає, він має можливість сплачувати аліменти у вищевказаному розмірі, зважаючи на розмір своїх доходів. На підставі викладеного, звернулась за судовим захистом.

07 вересня 2022 року ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін (а. с. 20).

Відповідач ОСОБА_2 надав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому із позовною заявою погодився частково та зазначив, що позивачка вводить суд в обману щодо надання відомостей про його дохід, не надавши жодного доказу на підтвердження вказаних нею обставин, натомість її твердження ґрунтуються на припущеннях. Тоді як згідно з довідкою про доходи відповідач отримував найбільше суму 13362,34 грн. Разом із цим, він не отримує жодних незадекларованих доходів, а твердження про нібито «приховування доходів» є безпідставними. У свою чергу, враховуючи власне сприйняття особи позивачки, її спосіб життя та звички, платник має сумніви у цільовому використанні аліментів виключно на потреби дитини, а тому встановлення завищеного розміру аліментів жодним чином не захистить права дитини. Батьки мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, відтак матір зобов`язана в такому ж розмірі забезпечувати дитину. Також зазначає, що твердження позовної заяви про тяжкий стан дитини не відповідають дійсності, оскільки вказані позивачкою діагнози були вилікувані одразу після народження дитини за кошти відповідача, який завжди витрачав кошти на доньку в межах її потреб. При цьому, позивачка останнім часом не зверталась до нього із проханням придбати ліки для дитини. Зазначає, що у нього на утриманні перебуває непрацездатний батько, який через перенесений інсульт вимушений періодично спостерігатись у лікарів, відтак все фінансове навантаження покладається саме на відповідача. На підставі викладеного, просив позовну заяву задовольнити частково, встановивши розмір аліментів 3500 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття (а. с. 31-33).

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Брек Л. О. позовні вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в заявленому позивачкою розмірі не визнала, вважала його необгрунтованим, зауваживши, що відповідач не заперечує щодо стягнення з нього аліментів щомісяця в розмірі 3500 гривень або в частці 1/4 від його доходу (заробітку), оскільки він працевлаштований.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, згідно з якою просила позов задовольнити в повному обсязі та розглядати справу без її участі за наявними у справі матеріалами (а. с. 51).

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також доводи сторони відповідача, надавши належну правову оцінку зібраним доказам, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Установлено, що позивачка ОСОБА_1 (а. с. 6, 7) та відповідач ОСОБА_2 (а. с. 16-17) з 19 квітня 2019 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно з рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 08 вересня 2022 року.

Сторонами не заперечуються ті обставини, що шлюбні відносини вони не підтримують, разом не проживають, а тому в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Від указаного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 , виданого Харківським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 26 червня 2019 року, актовий запис № 2886 (а. с. 10).

Як видно з представлених суду матеріалів, малолітня дитина на даний час перебуває на утриманні матері ОСОБА_1 та проживає разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 8, 11).

Крім того, сторонами не оспорювались потреби неповнолітньої дитини відповідно до віку, наданні справедливого утримання з боку обох батьків, що сприятиме забезпеченню майнових прав дитини.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , позивачка визначила способом їх присудження з відповідача в твердій грошовій сумі в розмірі 6000 гривень щомісяця, посилаючись на те, що відповідач працевлаштований та отримує дохід, який перевищує 15000 грн.

Як з`ясовано у судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнає частково та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі, визначеному чинним законодавством, а також у цілому щодо виконання свого обов`язку як батька щодо її утримання.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З огляду на ті обставини, що визнання позову відповідачем у зазначеній частині не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення по даній справі на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Згідно з ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. ч. ч. 1, 2 ст. 181 СК України).

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2).

Суд звертає увагу, що необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, про що зазначено у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів".

У силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

З урахуванням визначених законом способів виконання батьками обов`язку утримувати дитину і щодо права присудження аліментів за рішенням суду того із батьків, з ким проживає дитина, суд наголошує на рівності обов`язків обох батьків в питаннях утримання дитини.

Оскільки між сторонами не досягнуто домовленості щодо питань утримання дитини, яка проживає з позивачкою, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки, що є його обов`язком відповідно до ст. 180 СК України, в достатньому розмірі не надає, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини за рішенням суду.

Приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст. 180 СК України, згідно з якими батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків.

Під час розгляду встановлено, що відповідач ОСОБА_2 має нормальний стан здоров`я, є особою працездатного віку, працює в ТОВ «Нова Пошта» з 23 травня 2016 року, де займає посаду водія автотранспортних засобів, маючи сталий дохід, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Зокрема, за даними довідки № 427/д-2022 від 12 вересня 2022 року, виданої ТОВ «Нова Пошта», дохід ОСОБА_2 у вказаному товаристві за період із лютого по липень 2022 року становить 46228,69 грн, тобто в середньому близько 7705 грн/місяць (а. с. 34).

Разом із цим, згідно з копією довідки про доходи ОСОБА_1 , яка працює в КНП Харківської обласної ради «Обласна клінічна інфекційна лікарня» на посаді медичної сестри стаціонару, її загальний дохід за період з 01 червня по 31 серпня 2022 року без урахування аліментів становив 74310 грн (а. с. 56, 57).

Встановивши, що відповідач офіційно працює та має за період із лютого по липень 2022 року постійний дохід, який не є таким, як вказує у позовній заяві позивачка, не має характеру нерегулярного або мінливого, суд вважає доцільним визначити спосіб стягнення аліментів у частці від доходу (заробітку) відповідача.

На підставі ст. 182 СК України суд враховує потреби дитини, її стан здоров`я та вік (а. с. 12-15), матеріальне становище відповідача, його вік та стан здоров`я, який є працездатною особою, ті обставини, що батьки проживають окремо, дитина проживає з матір`ю, беручи до уваги її матеріальний стан, а також інші обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність присудження аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), оскільки обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

На переконання суду, такий розмір аліментів жодним чином не є надмірним з точки зору звичайних і необхідних потреб неповнолітньої дитини, є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини. Тоді як визначення аліментів у меншому розмірі порушить конституційні права, гарантії дитини та не забезпечить звичайних потреб та її достатній рівень життя, який їй гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, та саме вказаний розмір аліментів не буде непомірним для відповідача, відповідатиме як інтересам його дитини, так і не поставить останнього в скрутне матеріальне становище.

Також з метою правильного усвідомлення батьками їх прав та обов`язків щодо утримання своїх дітей, врегульованих на законодавчому рівні, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам закріплені ст. 185 СК України обов`язки щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину, а також положення ст. 192 СК України щодо зменшення або збільшення розміру аліментів за рішенням суду у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, з урахуванням конкретних обставин цієї справи, суд дійшов до висновку, що вимоги позовної заяви підлягають задоволенню частково та з відповідача потрібно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Задовольняючи позовні вимоги у даній справі, суд відповідно до ст. 191 СК України присуджує аліменти на дитину від дня пред`явлення позову, тобто з 29 серпня 2022 року.

Позивачка від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відтак, відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України судовий збір в сумі 992,40 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 141, 180, 181, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини, задовольнити частково.

Стягнути аліменти з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) аліменти на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 29 серпня 2022 року, і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині вимог позову ОСОБА_1 , - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 992,40 грн на користь держави.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено 07 жовтня 2022 року.

Суддя Г. В. Андрієнко