Справа № 331/3579/22
Провадження № 2/331/1938/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Світлицька В.М., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування квартири недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору дарування квартири недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України визначено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позов підписаний представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вивчивши зміст позовної заяви та додані до неї документи, встановлено, що позовна заява підлягає поверненню на підставі положень п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У рішенні Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року №3-рп/99 зроблено висновок, що за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Взаємовідносини між довірителем та представником мають договірний характер.

Згідно з частинами 1 та 3 статті 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Особливості представництва в цивільному судочинстві передбачено, серед іншого, частиною 4 статті 62 ЦПК України, згідно з якою повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

В свою чергу, частиною 2 статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

За змістом п. 12.4. Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого Рішення Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41, ордер містить наступні реквізити, зокрема, назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом, із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

На підтвердження повноважень представника до позову додано, зокрема, копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1097435.

Зі змісту вищевказаного ордеру вбачається, що адвокат Радостєва М.В. уповноважена на надання правової допомоги ОСОБА_1 всіх судах України, підприємствах та установах всіх форм власності.

Відповідно до постанови Великої палати Верховного суду від 05.06.2019 року у справі № 9901/847/18, в ордері адвоката на надання правової допомоги має бути зазначено не абстрактний орган державної влади, а конкретна назва такого органу, зокрема, конкретна назва суду.

Таким чином, ордер, який було долучено разом із позовною заявою, не є документом, що підтверджує право адвоката Радостєвої М.В. на підписання позовної заяви від імені позивача, оскільки в ньому не зазначено конкретної назви суду, у якому адвокат надає правову допомогу, а саме «Жовтневий районний суд м. Запоріжжя».

Оскільки доданий до позовної заяви ордер не містить назву конкретного суду, встановлено необхідність повернення позовної заяви, з огляду на підписання її особою, повноваження якої для представництва інтересів позивача у Жовтневому районному суді м. Запоріжжя не підтверджені.

Відповідно до п. 1, ч. 4 ст. 185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З огляду на відсутність в матеріалах позовної заяви документів, які б підтверджували волевиявлення позивача на надання повноважень адвокату Радостєвій М.В. права підпису процесуальних документів, зокрема позову, для його розгляду Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, суддя приходить до висновку, що позовна заява підлягає поверненню, як така, що підписана особою, яка не підтвердила повноважень на її підписання для можливості прийняття позову для розгляду Жовтневим районним судом м. Запоріжжя.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до положень частини 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 62, 175, 177, 185, 353-354 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування квартири недійсним - вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: В.М. Світлицька