ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/2733/21Головуючий у 1-й інстанції Коломієць Н. З.
Провадження № 22-ц/817/581/22 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

представника апелянта

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 29 квітня 2022 року (ухвалене суддею Коломієць Н.З., повний текст складено 09 травня 2022 року) в цивільній справі №608/2733/21 за позовом акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року позивач акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернувся в суд з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що відповідно до заяви № б/н від 13.05.2011 ОСОБА_1 було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт на кредитній картці 300 гривень. В подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 10 000 гривень. Зобов`язання за кредитним договором позивачем були виконані належним чином, проте, з другої сторони, відповідач ОСОБА_1 не виконала свої обов`язки, тому станом на 19 жовтня 2021 року виникла заборгованість в сумі 10 829,96 гривень, яка складається з: 8741,72 гривень заборгованості за простроченим тілом кредиту; 2088,24 - заборгованості за простроченими відсотками. Позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі.

Рішенням Чортківського районного суду від 29 квітня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на його незаконність.

Апелянт зазначив, що сторонами погоджено умови кредитного договору, на виконання умов договору відповідачці було видано кредитну карту якою вона користувалась, однак належним чином не виконувала своїх зобов`язань з повернення кредитних коштів та сплати відсотків. Розмір заборгованості підтверджується випискою по рахунку та розрахунком заборгованості, які відповідачкою не спростовані.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Представник апелянта в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та зіслався на обставини викладені в ній.

Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилась, не повідомила про причини своєї неявки, а тому відповідно до положень статті 372 ЦПК України колегія вважає що справу слід розглядати у її відсутності.

Заслухавши пояснення представника банку та ознайомившись з матеріалами справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що відповідно до анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку № б/н від 13 травня 2011 року ОСОБА_1 було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт на кредитній картці в розмірі 300 гривень.

В подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 10 000 гривень, що стверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача.

На підтвердження своїх позовних вимог банк надав суду підписану ОСОБА_1 анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 13 травня 2011 року, яка не містить відомостей про надання їй кредиту чи видачі кредитної картки, умов щодо користування коштами та їх повернення. Також банк надав Умови та правила надання банківських послуг, довідку про умови кредитування підписану відповідачкою, виписку по рахунку та розрахунок заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до довідки про умови кредитування від 27 травня 2011 року ОСОБА_1 погодилася з умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» по договору SAMDN1131, в якому сторони погодили базову проценту ставку 2,5% в місяць, тобто 30% на рік.

Згідно розрахунку заборгованості та виписки по картковому рахунку АТ КБ «ПриватБанк», у позичальника ОСОБА_1 станом на 19 жовтня 2021 року виникла заборгованість в сумі 10 829,96 гривень, яка складається з: 8 741,72 гривень заборгованості за тілом кредиту, в т.ч. 8 741,72 гривень заборгованості за простроченим тілом кредиту; 0,00 заборгованості за нарахованими відсотками, 2 088,24 гривень - заборгованості за простроченими відсотками, 0,00 гривень заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0,00 гривень нарахованої пені, 0,00 гривень нарахованої комісії.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог. При цьому суд зазначив, що довідка про умови кредитування стосується договору SAMDN1131, а предметом позову є договір без № від 13.05.2011 року.

Заслухавши пояснення представника апелянта та вивчивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст.77 цього Кодексу предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Отже предметом доказування у даній справі є наявність кредитних відносин між сторонами, погоджених істотних умов договору та виконання їх сторонами, зокрема надання банком кредитних коштів та виконання відповідачкою свого обов`язку з повернення кредиту та сплати відсотків.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» по договору SAMDN1131, в якому сторони погодили базову проценту ставку 2,5% в місяць, тобто 30% на рік не підтверджує ціну вказаного договору, зокрема розмір плати за користування кредитними коштами з тих підстав, що у ній є посилання на договір SAMDN1131.

В суді першої інстанції відповідач, надаючи відзив на апеляційну скаргу, не заперечувала що вказаної довідки вона не підписувала, визнавала користування коштами та не зазначала про існування між нею та позивачем інших кредитних відносин яких могла б стосуватися вказана довідка.

В суді апеляційної інстанції представник банку пояснив, що з кожним клієнтом банк укладає лише один договір шляхом відкриття карткового рахунку, видачі кредитної картки з встановленим на ній кредитним лімітом.

Отже, вказана довідка про умови кредитування стосується договору укладеного з відповідачкою 13 травня 2011 року.

З виписки по рахунку видно, що відповідачка з травня 2011 року користувалась кредитною карткою чим схвалила укладення між нею та позивачем кредитний договір. Саме такий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 29 липня 2020 року у справі №753/10779/16-ц).

На підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором банк надав суду розрахунок заборгованості та виписку по картковому рахунку.

З розрахунку заборгованості видно, що банк неодноразово збільшував процентну ставку: з 01.09.2014 року застосовував процентну ставку 34,80%, з 01.04.2015 року 43,20%, а з 26.08.2018 року зменшив до 42,00%, в той час коли сторони погодили відсоткову ставку 2,5 % місячних (30,00% річних). З 01.06.2015 року банк збільшував тіло кредиту на суму несплачених відсотків, що також впливає на існування заборгованості та її розміру (збільшені відсотки та тіло кредиту), чого сторони не погодили.

Враховуючи те, що сторони погодили сплату 2,5% за користування кредитними коштами, то саме такий розмір процентів повинна сплачувати відповідачка за користування коштами банку.

З виписки по рахунку видно, що відповідач користувалась кредитними коштами, повертала їх і сплачувала проценти за користування ними.

Згідно виписки по рахунку станом на 10.05.2018 року на картковому рахунку були власні кошти відповідачки в сумі 322,15 грн., тобто була відсутня заборгованість за кредитним договором і це за тієї обставини що банк з 01.09.2014 року застосовував збільшену процентну ставку до 43,20%, а потім 42,00% та в тіло кредиту включав непогашені відсотки, що суперечить умовам договору. Згідно цієї виписки заборгованість виникла внаслідок операції від 26 червня 2018 року, коли з карткового рахунку відповідачки було переказано на картку ОСОБА_2 9000,00 грн.( а.с.57 зв.-58).

Нарахування відсотків з липня 2018 року з урахуванням внесених коштів на погашення кредиту свідчить про відсутність заборгованості за кредитним договором.

Нарахування відсотків становить:

липень 2018 року 9000,00 + 578,43 грн. трати =9578,43х2,5%= 239,46грн.

серпень 20148 року 9578,43 + 578,43грн. трати - 1100,00грн. погашення =9056,86 грн.х2,5% =226,42%

вересень 2018 року 9056,86+578,43 грн. трати -550,00 грн. погашення = 9085,29 грн.х2,5%=227,13грн.

жовтень 2018 року 9085,29 + 578,43 грн. трати -570,00 грн. погашення =9093,72грн.х2,5%=227,34 грн.

листопад 2018 року 9093,72-578,43грн. трати 586,00грн. погашення =9086,15 грн.х2,5%= 227,15 грн.

грудень 2018 року 9086,15-578,43 грн. трати = 9664,58 грн.х2,5% =241,61 грн.

січень 2019 року 9664,58 грн. - 310,11 грн. трати = 1313,65 грн. погашення = 8661,10х2,5%=216,53грн.

лютий 2019 року 8661,10-648,00грн. погашення=8013,10х2,5%=200,32грн.

березень 2019 року 8013,10х2,5%=200,32 грн.

квітень 2019 року 8013,10 грн. - 1300,00 грн. погашення = 6713,10х2,5%=167,82 грн.

травень 2019 року 6713,10-700,00грн. погашення = 6013,10х2,5%=150,32 грн.

червень 2019 року 6013,10х2,5%=150,32 грн.

липень 20149 року 6013,10-1500,00грн. погашення = 4513,10х2,5%=112,82

серпень 2019 року 4513,10х2,5%=112,82 грн.

вересень 2019 року 4513,10-1298 грн. погашення = 3215,10х2,5% = 80,37 грн.

жовтень 2019 року 3215,10-648,00 = 2567,10х2,5% = 64,17 грн.

листопад 2019 року 2567,10х2,5% = 64,17 грн.

грудень 2019року 2567,10-1597,00грн.погашення=1970,10х2,5%=49,25грн.

січень 2020 року 1970,10х2,5% = 49,25грн.

лютий 2020 року 1970,10-1298 грн. погашення = 672,10х2,5% = 16,80грн.

березень 2020 року 672,10х2,5% = 16,80грн.

квітень 2020 року 672,10х2,5% = 16,80грн.

травень 2020 року 672,90-1300,00 грн. погашення кредиту.

Після вказаного періоду відповідачкою було внесено у 2020 році: в серпні 4150,0 0грн., у вересні 1000,00грн., листопаді- 750,00грн., в грудні трати 211,15 грн. та внесено 750,00 грн.. У 2021 році внесено у січні- 900,00грн., у лютому 450,00грн.

З липня 2018 року відповідачкою з урахуванням переказаних у червні 2018 року коштів в сумі 9000,00грн. мали місце трати на суму 3992,84 грн., а всього загалом використано 12992,84 грн. та з цього часу на погашення кредиту внесено 22408,65 грн.

Наведений розрахунок та суми сплачених коштів свідчать про те, що відповідачкою повністю погашено заборгованість за спірним кредитним договором, а тому позов банку є безпідставним.

Відповідно до п.3 ч.1 та ч.4 ст. 376 ЦПК України підставою для зміни судового рішення є невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції , обставинам справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів приходить до висновку, що резолютивну частину рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, змінивши його мотивувальну частину в редакції даної постанови.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 389, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити частково.

Резолютивну частину рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 29 квітня 2022 року залишити без змін, змінивши мотивувальну частину в редакції даної постанови.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає, як постановлена у малозначній справі.

Повний текст постанови складено 02 листопада 2022 року.

Головуюча: Бершадська Г.В.

Судді: Гірський Б.О.

Хома М.В.