ПОСТАНОВА

Іменем України

09 листопада 2022 року м. Кропивницький

справа № 398/3087/15-ц

провадження № 22-ц/4809/562/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Карпенка О. Л.,

за участі секретаря Гончар В. В.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторінгс», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Ковальової Тетяни Юріївни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 , на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 грудня 2021 року у складі судді Нероди Л. М. і

В С Т А Н О В И В:

В червні 2015 року Приватне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі ПАТ «КБ «Надра») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 401/09/08/2006/840-3591/КФ/2 від 10.02.2006, яка по основному боргу, відсоткам та платі за управління кредитом (комісії) складає 19 566,70 доларів США та по неустойці (пеня та штраф) 66 637,83 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 10.08.2006 між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 є ПАТ «КБ «Надра» та відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 401/09/08/2006/840-3591/КФ/2, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредитні кошти у сумі 12 915 доларів США на споживчі цілі строком до 08 серпня 2034 року.

Вказані кредитні кошти були надані для проведення розрахунків за договором купівлі - продажу № 2349 від 08.08.2006 та на оплату витрат позичальника, пов`язаних з оформленням кредиту та страхування предмету забезпечення.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором було укладено договори поруки № 401/09/08/2006/840-3591/КФ/2 від 10.08.2006 та № 401/09/08/2006/840-3591/КФ/2 від 29.07.2010між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за умовами яких якого остані та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, проте, ОСОБА_1 здійснювала погашення кредиту всупереч вимогам кредитного договору, у зв`язку із чим, станом на 12.05.2015 має заборгованість перед банком у розмірі 19 566,70 доларів США (12 519,77 доларів США основний борг (кредит), 5 257,99 доларів США відсотки за користування, 1 788,94 доларів США плата за управління кредитом (комісія) та по неустойці (пеня та штраф) 66 637,83 грн (2 610,45 доларів США 537 748,81 грн пеня за неповернення кредиту, 625,99 доларів США 12 889,02 грн штраф за порушення умов договору).

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2021 року залученодо участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторінгс» (далі ТОВ «ФК «Факторінгс») як правонаступника позивача - ПАТ «КБ «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової І. О.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 грудня 2021 року позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» в особі повноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Надра» Стрюкової І.О. до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість станом на 12.05.2015 за кредитним договором № 401/09/08/2006/840-3591/КФ/2 від 10.08.2006 у розмірі 19 566,70 доларів США 70 центів, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 12.05.2015 становить 257 780 гривень 34 копійок, з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 12519,77 доларів США - основний борг, 5257,99 доларів США - відсотки за користування, 1788,94 доларів США, що складає 2610,45 доларів США 537 48,81 грн - пеня за неповернення кредиту, 625,99 доларів США 12889,02 грн - штраф за порушення умов договору та 66 637 грн 83 коп неустойка (пеня та штраф).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» судовий збір у розмірі 1 218 грн 55 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що за кредитним договором банк виконав свої зобов`язання, надавши позичальнику ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 12915 доларів США на придбання нерухомого майна, але позичальник зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 12.05.2015, яка підтверджується розрахунком та відповідає умовам, погодженим сторонами у кредитному договорі.

Суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту кредитного договору №401/09/08/2006/840-3591/КФ/2 від 10.08.2006 вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування, в тому числі комісію за видачу кредиту, а позичальник ОСОБА_1 погодилася на укладення договору саме такого змісту, як наслідок позовні вимоги до останньої є доведеними та підлягають задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що строк пред`явлення вимог до поручителів сплив 20.08.2014, а так як провадження по справі відкрито 17.12.2015 позовні вимоги у вказаній частиніє не обґрунтованими.

В апеляційній скарзі адвокат Ковальова Т. Ю., яка представляє інтереси ОСОБА_1 , просить скасувати рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 грудня 2021 року в частині стягнення пені в розмірі 2 610,45 доларів США та плати за управління кредитом (комісією) в розмірі 1 788,94 доларів США та відмовити в задоволенні вказаних вимог, зменшити суму заборгованості з основного боргу по кредиту до 9 639,66 доларів США, а кошти в розмірі 2 880,11 доларів США зарахувати в рахунок погашення заборгованості за основним боргом.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а також неправильно застосовано норми матеріального права.

Відповідач вважає, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених ст. 61 Конституції України, а тому в задоволенні вимог про стягнення 2 610,45 доларів США необхідно було відмовити.

ОСОБА_1 також зазначає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення 1 788,94 доларів США плати за управління кредитом (комісії), адже положення щодо вказаної плати, яка міститься у Кредитному договорі № 401/09/08/2006/840-3591/КФ/2 від 10.08.2006 та нарахована банком, встановлює плату, встановлення якої заборонено ч. 3 ст. 55 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору.

Крім того, проаналізувавши наданий банком розрахунок, відповідач зазначає, що нею частково сплачувалась кредитна заборгованість, а кошти в розмірі 2 880,11 доларів США, сплачені за період з 11.09.2006 по 20.02.2014, були незаконно зараховані в рахунок погашення комісії, а тому вважає, що їх необхідно зарахувати в рахунок погашення заборгованості за основним боргом і відсотками.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Факторінгс», яке є правонаступником ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості, не оскаржується, суд згідно зі статтею 367 ЦПК України в цій частині його не переглядає.

Від ТОВ «ФК «Факторінгс» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому воно просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні апеляційної скарги повністю.

Відзивів на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надходило, що згідно вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.

В судовому засіданні апеляційного суду проведеного в режимі відеоконференції адвокат Ковальова Т. Ю., яка представляє інтереси ОСОБА_1 , підтримала доводи апеляційної скарги.

Представник ТОВ «ФК «Факторінгс», Засядько С. В. та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень з судовими повістками.

Від ТОВ «ФК «Факторінгс» надійшло клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглянути справу без їх участі, що відповідає положенням статті 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 серпня 2006 року ОСОБА_1 на адресу ПАТ «КБ «Надра» подала заяву на отимання кредиту для придбання будинку.

10 серпня 2006 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 401/09/08/2006/840-3591/КФ/2, який підписано представником банку та відповідачем.

Відповідно до вказаного договору банк надає позичальнику кредитні кошти у сумі 12 915 доларів США на споживчі цілі строком до 08 серпня 2034 року. Вказані кредитні кошти надані для проведення розрахунків за договором купівлі - продажу №2349 від 08.08.2006 та на оплату витрат позичальника, пов`язаних з оформленням кредиту та страхування предмету забезпечення.

Пунктом 1.3 договору передбачено плата за користування та управління кредитом, а саме: відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової атаки у розмірі 10 % відсотків річних.

Пунктом 2.4 зазначеного договору передбачено, що в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів. Можливих штрафних санкцій, Банк укладає в день укладення цього договору з ОСОБА_2 договір поруки.

Вказаних кредитним договором також передбачено, що надання кредиту проводиться шляхом видачі готівки позичальнику через касу банку при наявності належним чином оформленої заяви на видачу готівки, сума якої зазначено в іноземній валюті - доларах США (п.3.1.) Щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 200 доларів США.

Пунктом 5.1. зазначеного договору передбачено, що у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1% відсоток від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

10 серпня 2006 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №401/09/08/2006/840-3591/КФ2, відповідно до п. 1.1. якого поручитель поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору № 401/09/08/2006/840-3591/КФ2 від 10.08.2006, в тому числі: повернути до 08.08.2034 кредит у сумі 12915 доларів США, сплати відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 10,00 % відсотків річних, сплатити плату за управління кредитним договором, що сплачується щомісячно протягом усього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,35 % від фактичної суми заборгованості по кредиту, сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня).

10.08.2006 ОСОБА_1 подала заяву на видачу готівки у розмірі 12915 доларів США у ВАТ «КБ «Надра» відповідно до кредитного договору №401/09/08/2006/840-3591/КФ/2 від 10.08.2006. Відповідно довідмітки на вказаній заяві, відповідач вказані кошти отримала.

29.07.2010 між банком та позичальниками було укладено додаткові угоди до Кредитного договору про реструктуризацію кредитної заборгованості зі встановленням мінімального необхідного платежу у розмірі 200 доларів США.

29 липня 2010 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 укладено договір поруки №401/09/08/2006/840-3591/КФ2, відповідно до п. 1.1. якого поручитель поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору № 401/09/08/2006/840-3591/КФ2 від 10.08.2006, в тому числі: повернути до 08.08.2034 кредит у сумі 12915 доларів США, сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 10,00 % відсотків річних, сплатити інші платежі, передбачені Кредитним договором, сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості, вбачається, що станом на 12.05.2015 мається заборгованість перед банком у розмірі 19 566, 70 доларів США, що складається з : 12519,77 доларів США - основний борг, 5257,99 доларів США - відсотки за користування, 1788,94 доларів США, що складає 2610,45 доларів США 53748,81 грн. - пеня за неповернення кредиту, 625,99 доларів США 12889,02 грн - штраф за порушення умов договору та 66 637 грн 83 коп неустойка (пеня та штраф).

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту кредитного договору № 401/09/08/2006/840-3591/КФ/2 від 10.08.2006 вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування, втому числі комісію за видачу кредиту, а позичальник ОСОБА_1 погодилася на укладення договору саме такого змісту.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною другою 2 статті 77, частиною другою статті 78, статтею 79, частинами першою й другою статті 80 цього Кодексу предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

За змістом частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За загальним правилом статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується, що 10 серпня 2006 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 401/09/08/2006/840-3591/КФ/2, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредитні кошти у сумі 12 915 доларів США на споживчі цілі строком до 08 серпня 2034 року (том 1 а. с. 9-12).

Пунктом 1.3 договору передбачено плата за користування та управління кредитом, а саме: відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової атаки у розмірі 10 % відсотків річних.

Вказаним кредитним договором також передбачено, що надання кредиту проводиться шляхом видачі готівки позичальнику через касу банку при наявності належним чином оформленої заяви на видачу готівки, сума якої зазначено в іноземній валюті - доларах США (п.3.1.) Щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 200 доларів США.

Пунктом 4.2.4. кредитного договору передбачено, що кредитор має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий платіж у термін визначений п.3.3.3. цього договору.

Відповідно п.5.1. Кредитного договору, у разі прострочення позичальником строку сплати мінімального необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного п.3.3.3 цього договору, а також у випадку прострочення строку виконання зобов`язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п.4.3.5. цього договору, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 1 % від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно п.5.2. Кредитного договору, у порушення позичальником вимог п.п. 4.З.1., 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 цього договору, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% відсотків від суми кредиту, визначеної у п.1.1. цього Договору, за кожен випадок.

29.07.2010 між банком та позичальником було укладено додаткову угоду до Кредитного договору про реструктуризацію кредитної заборгованості зі встановленням мінімального необхідного платежу у розмірі 200 доларів США (том 1 а. с. 20-35)

Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором, щодо надання кредиту, виконав в повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки від 10.08.2006 (том 1 а. с. 15-19).

Позичальник умов кредитного договору щодо повернення кредиту та сплату відсотків в повній мірі не виконувала, якнаслідок, станом на 12.05.2015 виникла заборгованість, яка складається становить 22 803,14 доларів США, а саме:

- 12 519,77 доларів США заборгованість за кредитом;

- 5 257,99 доларів США заборгованість за відсотками за користування кредитом;

- 1 788,94 доларів США заборгованість по сплаті комісії;

- 2 610,45 доларів США заборгованість по пені;

- 625,99 доларів США заборгованість по штрафу.

08.06.2015 у зв`язку з порушенням позичальником умов кредитного договору щодо повернення кредиту банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та пункту 4.2.4. Кредитного договору використав право достроково вимагати стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором, надіславши їй письмову вимогу за вих. № 1/406 про дострокове виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором у повному обсязі (том 1 а. с. 18-19).

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач просив стягнути на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 401/09/08/2006/840-3591/КФ/2 від 10.02.2006, яка становить 19 566,70 доларів США (12 519,77 доларів США основний борг (кредит), 5 257,99 доларів США відсотки за користування, 1 788,94 доларів США плата за управління кредитом (комісія) та по неустойці (пеня та штраф) 66 637,83 грн (2 610,45 доларів США 537 748,81 грн пеня за неповернення кредиту, 625,99 доларів США.

Що стосується позовних вимог про стягнення пені та штрафів, суд виходить з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 у справі № 6-2003цс15.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

З огляду на викладене, правові підстави для задоволення позовних вимог банку про стягнення пенівідсутні, а тому обгрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що в задоволенні вимог про стягнення пені в розмірі 2 610,45 доларів США необхідно було відмовити.

Що стосується позовних вимог про стягнення комісії, суд також приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вказаних вимог, з огляду на таке.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення комісії, позивач посилався на пункт 1.3.2 Кредитного договору, яким передбачено, що плата за управління кредитом сплачується позичальником щомісячно протягом всього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,35 % від розміру фактичного залишку заборгованості кредитом.

У відповідності до частин 1, 3 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) зробив висновок, що: «надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.

Оскільки надання кредиту це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконання прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

У той же час положення щодо комісії (плата за управління кредитом), яке міститься у пункті 1.3.2 Кредитного договору, встановлює плату, встановлення якої заборонено частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору).

Таким чином, позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за комісією є необґрунтованими з вищевказаних підстав та також не можуть бути задоволені, оскільки встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах.

Аналогічні висновки викладені постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21).

З огляду на викладене, обгрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення 1 788,94 доларів США плати за управління кредитом (комісії).

Крім того, з аналізу наданого банком розрахунку (том 1 а. с. 6-8) вбачається, що позичальником частково сплачувалась кредитна заборгованість та кошти в розмірі 2 880,11 доларів США, сплачені за період з 11.09.2006 по 20.02.2014, були незаконно зараховані в рахунок погашення комісії, а тому вказані кошти суд вважає за необхідне зарахувати в рахунок погашення заборгованості за основним боргом і відсотками.

На викладене суд першої інстанції уваги не звернув та внаслідок неправильно наданої оцінки наявним в матеріалах справи доказам та неправильного застосування норм матеріального права, дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в повному обсязі.

Крім того, суд першої інстанції в порушення норм процесуального права помиклово стягнув розмір заборгованості на користь ПАТ «КБ «Надра», в той час, як ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2021 року було залучено до участі у справі у зв`язку з ліквідацією останнього його правонаступника ТОВ «ФК «Факторінгс».

Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1ст.376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині з ухваленням в цій частині нового про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Факторінгс», яке є правонаступником ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 грудня 2021 року в частині задоволених позовних вимог ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості підлягає скасуванню з ухваленням у вказаній частині новго рішення а з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Факторінгс» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 401/12/09/2006/840-3591/КФ/2 від 10.08.2006 в розмірі 14 897,65 доларів США, що складається з суми основного боргу та відсотків, за мінусом сплаченої позичальником комісії в сумі 2 880,11 (12 519,77 (тіло кредиту) + 5 257,99 доларів США(відсотки за користування коштами) 2 880,11 доларів США (сплачена комісія)), а також штраф в розмірі 12 889,02 грн.

В задоволенні позовних вимог позивача до ОСОБА_1 про стягнення комісії (плати за управління кредитом) в розмірі 1 788,94 доларів США, які були включені до суми основного боргу, пені в розмірі 53 748,81 грн, необхідно відмовити.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Оскільки ПАТ «КБ «Надра» під час звернення суду з позовом було звільнено від сплати судового збору на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом) пропорційно задоволеним позовним вимогам позивача про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 підялгає стягненню в дохід держави 2 774 грн 12 коп судового збору.

В порядку розподілу судових витрат пропорційно задоволеним вимогам апеляційної скарги зТОВ «ФК «Факторінгс», яке є правонаступником ПАТ «КБ «Надра», підлягає стягненню 3 009 грн 07 копсудового збору.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Ковальової Тетяни Юріївни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 грудня 2021 року в частині задоволених позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким вказані вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторінгс» (), яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», заборгованість за кредитним договором № 401/12/09/2006/840-3591/КФ/2 від 10.08.2006 в розмірі 16 686 (шістнадцять тисяч шістсот вісімдесят шість) доларів США 59 центів - заборгованість за основним боргом і відсотками та 12 889 (дванадцять тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять) грн 02 коп - штраф.

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторінгс», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», до ОСОБА_1 про стягнення плати за управління кредитом (комісії) та пені відмовити.

Рішення суду в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід держави 2 774 (дві тисячі сімсот сімдесят чотири) грн 12 коп судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторінгс» (), яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 3 009 (три тисячі дев`ять) грн 07 коп судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 11.11.2022.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді А. М. Головань

О. Л. Карпенко