Справа № 522/248/22
Провадження №2/523/3026/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

при секретарі - Дзюба Г.І.

за участю представника позивача адвоката Байрамова О.В.

представника відповідача адвоката Кочман К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості ,-

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних позивач посилається на наступні обставини.

Загальними Зборами Акціонерів 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСОЦБАНК», а з 10 серпня 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» змінило найменування на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (скорочено - AT «Укрсоцбанк»).

Так згідно рішення №5/2019 AT «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, було прийнято рішення щодо припинення Акціонерного Товариства «УКРСОЦБАНК» шляхом приєднання до Акціонерного Товариства «АЛЬФА-БАНК» де в п.п. 1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків AT «Укрсоцбанк», виникає у Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року.

14.07.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», надалі за текстом - «Кредитор» та громадянин України ОСОБА_1 , надалі за текстом - «Позичальник», «Відповідач» уклали Кредитний договір № 08-660/140-302 (надалі за текстом- Кредитний договір).

Відповідно до Кредитного договору Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 370 000,00 дол. США.

Свої зобов`язання Позивач виконав, надавши грошові кошти Позичальникові:

Відповідно до Договору, Відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, визначені Договором повертати Кредит, сплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього-Графіком погашення кредиту.

Позивач свої зобов`язання за Договорам виконав в повному обсязі, надав: Відповідачеві кредит, однак відповідач належним чаном взяті на себе зобов`язання виконує, в результаті чого має заборгованість перед кредитором.

На забезпечення умов виконання кредитного договору № 08-660/140-302 в: 14.07.2008 року з ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № 06-09/1593 ви 14.07.2008 року.

Відповідно до умов Договору поруки, (далі за текстом «Поручитель») поручається виконання Боржником умов Кредитного договору власними коштами.

Відповідно до умов Договору поруки, у випадку невиконання чи неналежної виконання ним взятих на себе зобов`язань за кредитним Договором Поручитель разом Відповідачем солідарно відповідають перед Позивачем у повному обсязі.

У зв`язку з невиконанням Боржником свого обов`язку по сплаті кредиту, Кредитора виникло право задовольниш свої вимоги також за рахунок Поручителя.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 9 листопада 2010 року, було стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача 2 686 564,55 грн. заборгованості кредитним договором, а також судові витрати.

Однак рішення суду не виконано, заборгованість за кредитним договором не погашена, а тому позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України була нарахована заборгованість, яка станом на 11.11.2021 року становить - 905 867,14 грн., та складається з: суму заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість 241 790,81грн. , суми заборгованості за інфляційними витратами 664 076 гривень 33 копійки, які позивач просить стягнути з відповідачів солідарно.

Пояснення сторін в судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, а також пояснив, що рішення суду рішення Київського районного суду м. Одеси від 9 листопада 2010 року, було стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача суму у розмірі 2 686 564,55 грн. не виконано. В зв`язку з чим, позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховані три відсотки річних, а також інфляційні витрати.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Кочман К.П. позовні вимоги не визнав у повному обсязі та пояснив, що останнім рішенням Київського районного суду м.Одеси було відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо відповідача ОСОБА_2 , оскільки порука припинена на час ухвалення рішення була припинена, а отже у відповідача ОСОБА_2 не виникало обов`язку щодо виконання рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак подав відзив, згідно якої він позовні вимоги не визнає у повному обсязі, посилаючись на те, що відсутні відомості про існування виконавчого провадження, а тому він вважає, що позивач безпідставно просить стягнути з нього додаткові кошти.

Встановлені судом обставини справи та відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що 14.07.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», надалі за текстом - «Кредитор» та громадянин України ОСОБА_1 , надалі за текстом - «Позичальник», «Відповідач» уклали Кредитний договір № 08-660/140-302 (надалі за текстом- Кредитний договір).

Загальними Зборами Акціонерів 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСОЦБАНК», а з 10 серпня 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» змінило найменування на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (скорочено - AT «Укрсоцбанк»).

Так згідно рішення №5/2019 AT «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, було прийнято рішення щодо припинення Акціонерного Товариства «УКРСОЦБАНК» шляхом приєднання до Акціонерного Товариства «АЛЬФА-БАНК» де в п.п. 1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків AT «Укрсоцбанк», виникає у Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року.

Отже Акціонерне Товариство «Альфа-Банк» є правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «УКРСОЦБАНК».

Відповідно до Кредитного договору Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 370 000,00 дол. США.

Свої зобов`язання Позивач виконав, надавши грошові кошти Позичальникові:

Відповідно до Договору, Відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, визначені Договором повертати Кредит, сплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього-Графіком погашення кредиту.

Позивач свої зобов`язання за Договорам виконав в повному обсязі, надав: Відповідачеві кредит, однак відповідач належним чаном взяті на себе зобов`язання виконує, в результаті чого має заборгованість перед кредитором.

На забезпечення умов виконання кредитного договору № 08-660/140-302 від 14.07.2008 року з ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № 06-09/1593 від 14.07.2008 року.

Відповідно до умов Договору поруки, (далі за текстом «Поручитель») поручається виконання Боржником умов Кредитного договору власними коштами.

Відповідно до умов Договору поруки, у випадку невиконання чи неналежної виконання ним взятих на себе зобов`язань за кредитним Договором Поручитель разом Відповідачем солідарно відповідають перед Позивачем у повному обсязі.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2010 року, було стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача 2 686 564,55 грн. заборгованості кредитним договором, а також судові витрати.

09 березня 2011 року ухвалою Апеляційного суду Одеської області залишено без змін рішення Київського районного суду міста Одеси від 19 листопада 2010 року.

09 листопада 2011 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України рішення Київського районного суду міста Одеси від 09 листопада 2010 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 09 березня 2011 року в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 скасовано та направлено в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.03.2012р. у справі 1512/512/2012 Акціонерному товариству «Укрсоцбанк» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за безпідставністю позовних вимог.

В судовому засіданні встановлено, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 26.03.2012р. у справі 1512/512/2012 не оскаржувалось та набуло законної сили.

Отже підлягає примусовому виконанню рішення Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2010 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» суму у розмірі 2 686 564,55 грн..

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26.11.2021р. у справі 1512/512/2012 було замінено АТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника - Акціонерне товариство «Альфа-Банк», . МФО 300346, п/р № IBAN НОМЕР_1 . Місцезнаходження; 03150, Україна, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100.

Правові підстави ухваленого рішення.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином-ст.599 ЦК України.

Відповідно до ч.1,2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі № 916/190/18.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми.

У постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15 про те, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 року у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не виконував своїх зобов`язань за договором 08-660/140-302 від 14.07.2008 року.

У зв`язку із цим банк звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості за кредитом. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2010 року зі ОСОБА_1 було стягнуто на користь позивача суму у розмірі 2 686 564,55 грн.

Таким чином, з ухваленням судом у 2010 році рішення про стягнення з року зі ОСОБА_1 боргу, зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання ним грошового зобов`язання.

Відтак, кредитор має право на стягнення з відповідача сум, передбачених статтею 625 ЦК України , за увесь час прострочення.

Щодо строку позовної давності.

Разом з тим главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Відповідно до ст.256 ЦК позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові -ч.4 ст.267 ЦК України.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки -ст.257 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки.

У відповідності до ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц прийшла до висновку про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Позивачем нарахована заборгованість на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, та пунктів Кредитного договору за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором №08-660/140-302 від 14.07.2008р. за період з 11.11.2008р. по 01.11.2021р., а саме три відсотки річних у розмірі 241790 гривень 81 копійка, суму інфляційних витрат у розмірі 664 076 гривень 33 копійка, тобто позовні вимоги заявлені у межах трьохрічного строку що передував пред`явленню позову до суду.

В судовому засіданні також встановлено, що відсутні докази того, що позивачем пропущені строки для пред`явлення виконавчого листа до виконання, а також, що виконавче провадження закрито.

На підставі викладеного, суд вважає, що зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований АДРЕСА_1 , що фактично проживає АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк», 03150, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100, МФО 300346, , п/р № НОМЕР_3 ) необхідно стягнути заборгованість розраховану на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, та пунктів Кредитного договору за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором №08-660/140-302 від 14.07.2008р. за період з 11.11.2008р. по 01.11.2021р. три відсотки річних у розмірі 241790 гривень 81 копійка, сума інфляційних витрат у розмірі 664 076 гривень 33 копійка, судовий збір у розмірі 13588 гривень 01 копійка, а всього стягнути суму у розмірі 919455 гривень 15 копійок.

В той же час, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_2 коштів на користь позивача, оскільки останнім рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.03.2012р. у справі 1512/512/2012 Акціонерному товариству «Укрсоцбанк» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за безпідставністю позовних вимог, у зв`язку зі припиненням поруки, а тому у нього не виник обов`язок щодо зобов`язання виконання рішення.

Керуючись ст.ст. 10,12,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований АДРЕСА_1 , що фактично проживає АДРЕСА_2 ) -на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк», 03150, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100, МФО 300346, код ЄДРПОУ 23494714, п/р № НОМЕР_3 , заборгованість розраховану на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, та пунктів Кредитного договору за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором №08-660/140-302 від 14.07.2008р. за період з 11.11.2008р. по 01.11.2021р.

три відсотки річних у розмірі 241790 гривень 81 копійка

сума інфляційних витрат у розмірі 664 076 гривень 33 копійка

судовий збір у розмірі 13588 гривень 01 копійка,

а всього стягнути суму у розмірі 919455 гривень 15 копійок.

3. Позовні вимоги Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості розраховану на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, та пунктів Кредитного договору за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором №08-660/140-302 від 14.07.2008р. за період з 11.11.2008р. по 01.11.2021р.

три відсотки річних у розмірі 241790 гривень 81 копійка

сума інфляційних витрат у розмірі 664 076 гривень 33 копійка - залишити без задоволення у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду в 30 -ти денний строк з дня отримання копії повного тексту рішення.

Повний текст рішення буде складено та підписано у десятиденний строк з дати проголошення рішення.

Суддя

Повний текст рішення складено та підписано 07.11.2022