Провадження № 4-с/522/85/22
У Х В А Л А

Іменем України

21 листопада 2022 року Приморський районний суд м. Одеси

головуючого - судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судових засідань Тофан Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в місті Одеси скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» на дії старшого державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Виговського Юрія Дмитровича, за участю боржника ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2022 року до суду надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» на дії старшого державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Виговського Юрія Дмитровича, за участю боржника ОСОБА_1 .

Заявник просить визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Другого приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Виговського Ю.Д. щодо неперерахування коштів стягнутих з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія»; Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Виговського Ю.Д. про закінчення виконавчого провадження від 03.02.2022 року по ВП № 63259141 з примусового виконання судового наказу Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/17226/19 від 11.03.2020 року.

Ухвалою суду від 21 вересня 2022 року скаргу залишено без руху.

03 жовтня 2022 року від представника Скаржника до суду надійшла заява про усунення недоліків скарги.

Ухвалою суду від 04 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі за скаргою.

04 жовтня 2022 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням за межами країни до 11 листопада 2022 року.

11 жовтня 2022 року від представника скаржника до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності.

В судове засідання 21 листопада 2022 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином.

Відповідно до положень ст. 450 ЦПК України, для розгляду справ даної категорії передбачені стислі строки. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких підстав суд розглядає справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, враховуючи, що їх не явка не перешкоджає розгляду справи.

Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до наступного.

За змістом ст. 129, 129-1 Конституції України, та у відповідності до ст. 18 ЦПК України, судове рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Судом встановлено, що 11 березня 2020 року Приморським районним судом м. Одеси прийнято судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» заборгованість за спожиту електричну енергію квартири АДРЕСА_1 у розмірі 5 303 (п`ять тисяч триста три) гривні 04 копійки, 3% річних у розмірі 77 (сімдесят сім) гривень 81 копійка та інфляційні витрати у розмірі 95 (дев`яносто п`ять) гривень 61 копійка та судовий збір в розмірі 192 (сто дев`яносто дві) гривні 10 копійок, сплачений заявником при подачі заяви про видачу судового наказу.

ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» 23 вересня 2020 звернулося до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) з заявою про відкриття виконавчого провадження з приводу виконання вищевказаного судового наказу.

03 лютого 2022 року старшим державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Виговським Ю.Д. було прийнято постанову у виконавчому провадженні №63259141 з приводу виконання судового наказу №522/17226/19 про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення).

З витягу з програми зарахування коштів за використану електроенергію роздруковану скаржником вбачається, що ОСОБА_1 сплатила 17.04.2020 року кошти у розмірі 5 303, 04 грн., які, згідно пояснень, ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія», були зараховані як сплата основної заборгованості за розрахунковий період, що вказаний у судовому наказі, та заборгованість що виникла в подальшому.

На підтвердження своїх доводів Другий Приморський відділ ДВС не надав жодного доказу.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Пунктом 1 розділу 7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) стягнуті з боржника грошові суми підлягають зарахуванню на рахунки для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам, відкриті Міністерством юстиції України, міжрегіональними управліннями Міністерства юстиції України, відділами державної виконавчої служби в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках, приватними виконавцями - в банках (далі - депозитний рахунок).

ОСОБА_1 мала сплатити кошти частинами на два різні рахунки призначенні для оплати заборгованості та інших нарахувань. Втім, сплата відбулася на один рахунок призначений для заборгованості по електроенергії.

Державний виконавець помилково зарахував таку сплату як повне виконання судового наказу, оскільки було сплачено лише заборгованість за спожиту електроенергію та не сплачено 3% річних, інфляційні нарахування та судовий збір, відповідно до судового наказу, оскільки такі надходження здійснюються на різні розрахункові рахунки.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 18 Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зокрема, виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки;

6) невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після одержання відповідного звернення від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, cтвореного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства в оборонно-промисловому комплексі, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", вчинити дії щодо зняття арешту з майна, щодо якого було здійснено заходи із заміни майна, передбачені статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, державний виконавець закінчив виконавче провадження, не пересвідчившись у правильності сплати заборгованості, 3% річних, інфляційних нарахувань та судового збору, у зв`язку з наявністю іншої заборгованості та двох рахунків у скаржника. Отже, виконання судового наказу в частині сплати 3% річних, інфляційних нарахувань та судового збору не відбулося, а тому, закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з фактичним виконанням судового наказу є помилковим.

Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) на спростування таких висновків суду будь-яких доказів не надав.

На підставі ст.ст. 18, 24, 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 261, 450, 451 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» на дії старшого державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Виговського Юрія Дмитровича, за участю боржника ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Виговського Ю.Д. щодо неперерахування коштів стягнутих з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія».

Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Виговського Ю.Д. про закінчення виконавчого провадження від 03.02.2022 року по ВП № 63259141 з примусового виконання судового наказу Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/17226/19 від 11.03.2020 року.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15 денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя Чернявська Л.М.