ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Максюти Ж.І.

суддів Свистунової О.В., Пищиди М.М.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч. 13 ст.7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від від 21 січня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання публічного договору купівлі-продажу, повернення грошової суми за товар неналежної якості, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2021 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.06.2021 позивачем в усній формі з власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », фізичної особою-підприємцем ОСОБА_2 , укладено договір купівлі-продажу зовнішніх вхідних двопільних дверей до житлового будинку з металічного профілю не менше 2мм, з терморозривом, з ущільнювачем, з турецькими замками, з трьома контурами і базил ватою, з їх встановленням. Вартість дверей з урахуванням акції була встановлена та складала 19 270 грн., 300 грн. за демонтаж, 200 грн. за занос, 200 грн. за монтаж. Також позивач сплатила аванс у розмірі 5 000 грн. 08.07.2021 працівники відповідача з магазину «Дверний бум» зателефонували позивачу та повідомили, що вони везуть вхідні двері та встановлять їх в цей день. 08.07.2021 року, працівник відповідача у справі, гр. ОСОБА_3 встановив двері та вимагав сплатити йому 14 270 грн. (різницю між сумою сплаченого мною авансу 5 000 грн. та загальною вартість вхідних дверей) та додатково сплатити 700 грн., які були сплачені позивачем. Після того як були встановлені двері ОСОБА_1 було виявлено істотні недоліки, а саме: вхідні двері не відповідали технічним параметрам які позивач назвала при укладені публічного договору купівлі-продажу. Тобто такий товар є суттєво іншим, ніж це було передбачено договором; одна частина дверей була вище, друга нижче; покриття дверей було браковане (здуття пухирями); на замкові була зчесана окружність; лиштва на одній із сторін дверей приклеєна не рівно. 09.07.2021 позивач звернулася до відповідача з заявою про проведення експертизи щодо придбаних вхідних дверей( товару) і у випадку виявлення недоліків розірвати договір та повернути гроші за товар на що отримала відмову. ФОП ОСОБА_2 як суб`єкту господарювання видано припис, яким зобов`язано його усунути істотні порушення та у строк до 13.09.2021 року повідомити письмово ГУ Держпродепоживслужбу в Дніпропетровській області про виконання припису. Станом на час подання позову припис не виконано та грошові кошти позивачу не повернуто. У зв`язку з викладеним позивач просила суд розірвати договір купівлі-продажу зовнішніх вхідних двопільних дверей та стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 19 970 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від від 21 січня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу залишено без задоволення.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, та справу направити на новий розгляд до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду. Судом першої інстанції не враховано, що тягар доказування відсутності істотного недоліку товару покладений саме на відповідача, а останній не довів належну якість товар, тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Також, позивач вказує на те, що судом першої інстанції були порушені його процесуальні права, а саме позивач був позбавлений права подати відповідь на відзив, оскільки суд першої інстанції не перевірив наявність документу в матеріалах справи щодо направлення відповідачем на адресу позивача відзиву на позов.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 29.06.2021 позивачем в усній формі з власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », фізичної особою-підприємцем ОСОБА_2 , укладено договір купівлі-продажу зовнішніх вхідних дверей, про що позивачем підписано специфікацію на товар, яка містить відомості про наданий товар.

Вартість дверей з урахуванням акції була встановлена та складала 19 270 грн., 300 грн. за демонтаж, 200 грн. за занос, 200 грн. за монтаж.

Також позивач сплатила аванс у розмірі 5 000 грн.

08.07.2021 року, працівник відповідача у справі, гр. ОСОБА_3 встановив двері та вимагав сплатити йому 14 270 грн. (різницю між сумою сплаченого мною авансу 5 000 грн. та загальною вартість вхідних дверей) та додатково сплатити 700 грн., які були сплачені позивачем, проте акт приймання передавання підписано позивачем не було у зв`язку з неналежною, на думку позивача, якістю встановлених дверей.

Так, згідно встановлених позивачем недоліків: вхідні двері не відповідали технічним параметрам які позивач назвала при укладені публічного договору купівлі-продажу, тобто такий товар є суттєво іншим, ніж це було передбачено договором; одна частина дверей була вище, друга нижче; покриття дверей було браковане (здуття пухирями); на замкові була зчесана окружність; лиштва на одній із сторін дверей приклеєна не рівно.

09.07.2021 позивач звернулася до відповідача з заявою про проведення експертизи щодо придбаних вхідних дверей (товару) і у випадку виявлення недоліків розірвати договір, та повернути гроші за товар, на що отримала відмову.

15.07.2021 позивач звернулася зі скаргою до ГУ Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про проведення експертизи втрат якості продукції, та розірвання договору й повернення сплачених за товар коштів.

За результатами розгляду заяви ГУ Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області було встановлено, що продавець в особі ФОП ОСОБА_2 не виконав зобов`язання, які зазначено ч.4 ст.17 Закону України Про захист споживачів та п. розділу 1 «Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами», які затверджено наказом Міністерства Економіки України від 19.04.2007 №104 щодо організації проведення експертизи у триденний строк з дня отримання від позивача письмової згоди.

На підставі складеного акту, яким зафіксовано виявлені під час проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) порушення, ОСОБА_2 , як суб`єкту господарювання видано припис, яким зобов`язано його усунути істотні порушення та у строк до 13.09.2021 повідомити письмово ГУ Держпродепоживслужбу в Дніпропетровській області про виконання припису.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для розірвання договору купівлі-продажу, оскільки позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження доводів викладених у позовній заяві, відповідно позовні вимоги є необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст.205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Згідно з ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Таким чином, законодавством передбачена можливість укладення договорів у спрощеному порядку через ділову переписку шляхом обміну документами, в тому числі електронними; у вигляді певних дій, зокрема прийняття замовлення до виконання. При цьому договори, укладені зазначеними способами, вважаються такими, що вчинені у письмовій формі.

Підтвердженням прийняття замовлень до виконання є здійснення особою дій на виконання умов певної домовленості, зокрема, таке підтвердження може здійснюватись як шляхом направлення відповідного підтверджуючого повідомлення про прийняття такого замовлення, так і шляхом здійснення поставки товару, виконання певних робіт, надання послуг, вчинення інших дій, що свідчать про волю особи, спрямовану на виконання договору.

Відповідно до ч. 1ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно дост.655 ЦК України за договором купівлі- продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 12 ст.1 Закону України Про захист прав споживачів істотний недолік це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак:

а) він взагалі не може бути усунутий;

б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів;

в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Відповідно до ч.1 ст.872 ЦК України, якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором:

1. виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості;

2. розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 2 ст.872 ЦК України у разі виявлення інших відступів від умов договору або інших недоліків у роботі замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного усунення цих недоліків у розумний строк або відшкодування його витрат на усунення недоліків чи відповідного зменшення плати.

Частиною 2 статті 628 Цивільного коде5ксу України передбачено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір) . До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Аналізуючи умови укладеного між сторонами договору, суд доходить висновку, що цей договір містить елементи договору підряду та договору купівлі-продажу, тобто є змішаним.

Відповідно до ст. 673ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. А у разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст.651ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною 2 ст. 678 ЦУК України, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Відповідно до статті 679 ЦК України, продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

За змістом статті 680 ЦК України, покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до статті 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу. Якщо продавець зобов`язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Матеріали справи не містять доказів в підтвердження доводів позивача, які викладені у позові.

Крім того, позивач не повернув відповідачу встановлені двері для вирішення питання проведення експертизи або повернення коштів та продовжує ними користуватися.

Відтак, наявність істотних недоліків не доведена позивачем по справі.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що застосування встановлених законом санкцій за порушення умов договору про якість товару позивачу необхідно було довести той факт, що товар є справді неналежної якості, має істотні недоліки чи є фальсифікований, тобто виявлення цього факту слугує достатньою правовою підставою для покладання на продавця (виробника) цивільно- правової відповідальності

На підставі наведеного вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для розірвання договору купівлі-продажу .

В постанові Верховного суду від 20 грудня 2019 року у справі №234/12031/17 дійшов висновку ,що судами надано належну оцінку наявним у матеріалах справи доказам, які не можуть безумовно свідчити про те, що позивачу було встановлено металопластикові конструкції, які не відповідають умовам договору від 31 березня 2017 року, оскільки цими умовами сторони на визначили повну комплектацію та характеристики конструкції. Надані позивачем фотознімки конструкцій не підтверджують наявність істотних недоліків у виконанні відповідачем роботі.

При цьому не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що судом, при розгляді справи, було порушено норми ЦПК України, а саме позбавлено позивача права подати відповідь на відзив, оскільки суд першої інстанції не перевірив наявність документу в матеріалах справи щодо направлення відповідачем на адресу позивача відзиву на позов.

Відповідно до вимог ч.2 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення рішення суду, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, рішення відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, тому підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи судове рішення без змін, не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374,375 ЦПК України, колегія суддів,

П ОС ТА НО ВИ ЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: О.В. Свистунова

М.М. Пищида