Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1255/22
Провадження №2/382/563/22
У Х В А Л А

23 листопада 2022 року Суддя Яготинського районного суду Київської області Кисіль О.А. розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі продажу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Яготинського районного суду Київської області з позовом доОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі продажу.

23.11.2022 року на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову у вищевказаній цивільній справі шляхом накладення арешту в якій він просить накласти арешт на автомобіль Mercedes-benz S500L державний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, седан чорного кольору, номер шасі НОМЕР_2 , об`єм двигуна 5461 куб.см, що належить відповідачу ОСОБА_2 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він вважає договір купівлі-продажу автомобіля №5142/2022/3160156 ТЗ від 04.05.2022 року укладений між ним та відповідачем, підлягає визнанню недійсним, оскільки був укладений внаслідок вкрай тяжких для нього обставин і вкрай невигідних умовах. Йому стало відомо, що відповідач має намір продати терміново автомобіль, який є предметом даного позову, також відповідач може вжити заходів щодо навмисної розкомплектації автомобіля або ж суттєво зіпсувати його технічні характеристики та зовнішній вигляд.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликались.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову, відповідно до якого позов забезпечується:1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений ч. 1 ст. 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обгрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі № 761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Слід зазначити, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася із такою заявою, позовним вимогам.

Як убачається із поданої заяви, позивач звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову зазначив, що він вважає договір купівлі-продажу автомобіля №5142/2022/3160156 ТЗ від 04.05.2022 року укладений між ним та відповідачем, підлягає визнанню недійсним, оскільки був укладений внаслідок вкрай тяжких для нього обставин і вкрай невигідних умовах, не посилаючись та не надаючи відповідних доказів у підтвердження. При цьому, в позові поданому до даної заяви ставиться питання про визнання недійсним договору купівлі-продажу №5142/2022/3160156 ТЗ від 04.05.2022 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , застосування двосторонньої реституції, зажадати від ОСОБА_2 автомобіль Mercedes-benz S500L державний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, седан чорного кольору, номер шасі НОМЕР_2 , об`єм двигуна 5461 куб.см. на користь ОСОБА_1 , а з ОСОБА_1 стягнути грошову суму у розмірі 5000 гривень на користь ОСОБА_2 , припинити право власності ОСОБА_2 на автомобіль Mercedes-benz S500L державний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, седан чорного кольору, номер шасі НОМЕР_2 , об`єм двигуна 5461 куб.см., скасувати державну реєстрацію автомобіль Mercedes-benz S500L державний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, седан чорного кольору, номер шасі НОМЕР_2 , об`єм двигуна 5461 куб.см. на ім`я ОСОБА_2 , відновити за ОСОБА_1 право власності на автомобіль Mercedes-benz S500L державний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, седан чорного кольору, номер шасі НОМЕР_2 , об`єм двигуна 5461 куб.см., стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 20000 гривень як відшкодування моральної шкоди та грошову суму у розмірі 20000 гривень як відшкодування судових витрат на надання правової допомоги.

Суд підкреслює, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже, при поданні заяви про забезпечення позову не достатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо позивач не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду.

Крім того, слід зазначити, що ч. 1 ст.150 ЦПК України передбачається, що позов забезпечується, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Тобто законодавчо визначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, суд може накласти арешт лише на майно або грошові кошти, що належать відповідачу. Вирішуючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, суд має перевірити, яке конкретно майно чи грошові кошти належить відповідачеві і де вони знаходяться.

Саме з цією метою положеннями ч. 1 ст.151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Таким чином, законодавством передбачений обов`язок зазначення в заяві про забезпечення позову інших відомостей, необхідних для забезпечення позову, у тому числі на яке саме майно позивач просить накласти арешт, його вартість, де це майно знаходиться.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Як роз`яснено у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Вимоги до змісту і форми заяви врегульовані ст. 151 ЦПК України.

Так, зазначеною нормою передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, подана заява про забезпечення позову не відповідає вимогам процесуального закону щодо форми та змісту відповідно до ст. 151 ЦПК України, оскільки по своїй формі оформлена вимога про забезпечення позову у вигляді клопотання, а не заяви, не міститься в даному процесуальному документі ціну позову, про забезпечення якого просить заявник та пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення та відсутні відповідні докази в підтвердження необхідності забезпечення позову.

Крім цього, також подана заява про забезпечення позову не відповідає вимогам процесуального закону, оскільки відповідно до ч.6 до ст. 151 ЦПК України, не містить квитанції щодо сплати судового збору, проте у даному клопотанні зазначено, що особа, що подає дане клопотання є інвалідом ІІ групи, надаючи лише копію довідки до Акту огляду МСЕК серії 12ААВ від 20.04.2022 року, що дісна до 01 травня 2023 року.

Однак, керуючись Законом України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" частиною третьою статті 4 із змінами, внесеними згідно із Законом України від 19.12.2017 р. N 2249-VII) Пільги особам з інвалідністю надаються на підставі посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", в яких зазначено групу та причину інвалідності (для повнолітніх осіб), категорію "дитина з інвалідністю" (для дітей), а також у відповідних випадках вказано їх основні нозологічні форми захворювань (по зору, слуху та з ураженням опорно-рухового апарату).

При цьому, звертаючись із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту автомобіль Mercedes-benz S500L державний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, седан чорного кольору, номер шасі НОМЕР_2 , об`єм двигуна 5461 куб.см., належний відповідачу, заявник в повній мірі не зазначив необхідні відомості, відсутність яких не дає змогу визначити співмірність засобів забезпечення позову заявленим вимогам, в тому числі і не зазначено місце перебування даного авто, та всі необхідні відомості щодо особи, якій належить на правові власності авто,а також відсутні відповідні докази в підтвердження необхідності забезпечення позову, що визначено ст. 151 ЦПК України. При цьому, зазаначається про подання позову до Яготинського районного суду міста Одеси, що є незрозумілим, до якого саме суду подано вищевказаний позов.

Відповідно до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні у справі Пантелеєнко проти України зазначив, що засоби правового захисту мають бути ефективними, як на практиці, так і за законом.

У рішенні ЄСПЛ Доран проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, відновлення порушеного права. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечить принципу верховенства права.

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Таким чиним, враховуючи вище викладене, вважаю, що заява про забезпечення позову подана без додержання вимог статті 151 ЦПК України, тому вона підлягає поверненню заявнику.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суддя

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі продажу, повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Кисіль О.А.