Справа № 185/4417/22
Провадження № 2/185/2504/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 жовтня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Преображенської К.О., представника позивача адвоката Пономаренко В.Л., представника відповідача Трифанової Д.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди

В С Т А Н О В И В

Позивач 23.06.2022 року звернувся з даним позовом до суду у якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування моральної шкоди завданої ушкодженням здоров`я в сумі 120000.00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що тривалий час працював на підприємствах відповідача. Під час роботи втратив працездатність у зв`язку з професійними захворюваннями отриманими на підприємствах відповідача. 07.04.2009 року МСЕК встановила йому 50% втрати працездатності та третю групу інвалідності.

Вважає, що у зв`язку з втратою працездатності та встановлення групи інвалідності йому відповідачем завдано моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 120000.00 грн.

Відповідачем до суду надано письмовий відзив на позов у якому позовні вимоги не визнав і просив у задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав посилаючись на викладені в ньому обставини.

Представник позивача позов не визнав і просив відмовити у його задоволенні. Обґрунтовуючи свої заперечення пояснила, що раніше відповідач добровільно компенсував позивачу моральну шкоду у зв`язку з втратою професійної працездатності.

Вислухавши думку сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні встановлено наступне. ОСОБА_1 працював з 01.09.1980 р. по 27.10.1981 р. та з 07.12.1983 р. по 28.11.1990 р., на підприємствах групи ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ займаючи різні професії та посади, з 13.09.1989 р. ОСОБА_1 працював машиністом підземним ГВМ на дільниці підготовчих робіт №2 на шахті «Степова» в/о «ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ». До початку роботи, згідно вимог ст.29 КЗпП України, ОСОБА_1 був ознайомлений з умовами праці, з наявністю на робочому місці небезпечних та шкідливих виробничих факторів, а також про можливі наслідки їх впливу на здоров`я.

28.11.1990 р. наказом директора шахти «Степова» від 10.01.91 р. №1 ОСОБА_1 був звільнений, у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я, п.2 ст.40 КЗпП України.

17.02.1992 р„ ОСОБА_1 працевлаштувався машиністом насосних установок з повним робочим днем в спортивно-оздоровчий комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_1 », після скорочення штату 25.04.1997 р. був переведений сторожем у автотранспортний цех, звідки 16.05.1998 р. звільнився за власним бажанням.

Тобто, Позивач не був обмежений у здійсненні трудової діяльності, та не був позбавлений нормальних життєвих зв`язків, що могли б обмежувати його життєву активність.

Довідками Медико-соціальної експертної комісії, виданими повторно, серії МСЕ-ДНА-01 № 670024 від 07.04.2009 р. та серії ДНА-02 № 031553 від 19.02.2021 р., ОСОБА_1 повторно встановлено 50 % втрати професійної працездатності.

У відповідності до положень п. 11 Правил відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, затверджених постановою Кабінету міністрів України N 472 від 23 червня 1993 року (зі змінами та доповненнями станом на 01.09.1995 р. (далі Правила N 472) моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про характер моральної втрати чи висновком медичних органів у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі, розмір якої визначається в кожному конкретному випадку на підставі: домовленості сторін (власника, профспілкового органу і потерпілого або уповноваженої ним особи); рішення комісії по трудових спорах; рішення суду. Розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати двохсот мінімальних розмірів заробітної плати незалежно від інших будь-яких виплат.

На підставі вищевикладених Правил Позивачем була надана заява на ім`я директора шахти «Степова» в.о. Павлоградвугілля з проханням виплатити йому відшкодування моральної шкоди.

Наказом директора шахти «Степова» в.о Павлоградвугілля, від 29.03.1995 р. за №672 «Про відшкодування моральної шкоди», Позивачу було нараховано та виплачено 7 200 000 крб. з розрахунку 1200000*60%/100, що підтверджується табуляграмою про нарахування доходу ОСОБА_1 за березень 1995 р. а також Довідкою ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» про нарахування та виплату ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у березні 1995 р від 29.07.2022 р.

Згідно наведених положень законодавства, що діяло на час первинного встановлення позивачу втрати професійної працездатності внаслідок професійних захворювань, передбачалося відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому власником фізичного чи психічного впливу небезпечних або шкідливих умов праці шляхом одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі. Тобто моральна шкода підлягала відшкодуванню одноразово.

При цьому розмір грошової компенсації моральної шкоди визначався за домовленістю сторін, за рішенням комісії по трудових спорах або за рішенням суду.

Таким чином Правилами відшкодування шкоди передбачалося визначення розміру одноразової грошової виплати у відшкодування моральної шкоди за домовленістю сторін, при цьому не визначалося, у якій формі має бути досягнута ця домовленість.

Оскільки моральна шкода відшкодовується одноразово, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання.

Отже, ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» виконано усі умови вищевказаних Правил, а саме за заявою потерпілого про характер моральної шкоди, а також висновком МСЕК від 15.03.1995 р. була виплачена, як одноразова допомога (п.10 Правил), розмір якої ґрунтується на підставі висновку МСЕК від 15.03.1995 р. та розміру середньої заробітної плати так і моральна шкода добровільно за домовленістю сторін.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати на судовий збір слід компенсувати за рахунок держави.

У Х В А Л И В

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Витрати на судовий збір слід компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В. О. Головін