Справа № 211/4649/21
Провадження № 2/211/895/22
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
14 листопада 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Середньої Н.Г.,
за участю секретаря судового засідання Бехало В.В.,
у відсутність сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,
позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом та просить суд припинити право власності ОСОБА_2 на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши за нею, позивачем, право власності на вказану частку за набувальною давністю. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21.06.1993 право спільної власності на квартиру на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . 26.03.2013 вона отримала у спадщину 2/3 частики вказаної квартири, вступивши у право на спадщину за законом після своєї померлої матері ОСОБА_5 , яка отримала право власності на 1/6 частину квартири після померлого ОСОБА_3 та 1/2 частину квартири після померлого ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Після набуття у спадщину 26.03.2013 2/3 частки квартири, вона, позивач, продовжує добросовісно, безперервно володіти та користуватись 1/3 частиною квартири, господарюючи у ній, здійснюючи поточні ремонти та сплачуючи послуги. До цього цієї часткою квартири володіла добросовісно, безперервно та відкрито її мати ОСОБА_5 . При цьому за життя ОСОБА_5 за її заявою рішенням суду від 22.06.2007 визнано безвісно відсутньою ОСОБА_2 , третього співвласника спірного нерухомого майна, а рішенням суду від ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 визнано померлою. Жодна особа не заявляла вимог щодо 1/3 частини вказаного вище нерухомого майна протягом всього часу, цим майном володіла спочатку ОСОБА_5 , а потім і її спадкоємиця ОСОБА_1 вони весь час утримували спірне нерухоме майно, несли витрати на комунальні послуги, здійснювали необхідний поточний ремонт. Тому на підставі ст. 344 ЦК України просить задовольнити вимоги.
Ухвалою суду від 29 липня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 14 вересня 2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті, встановлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються.
Ухвалою суду від 30 серпня 2022 року за клопотанням представника позивача витребувано з Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), копію спадкової справи № 50806701, що зберігається під № 143/2011, заведеної 01.03.2011 після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 Витребувано з Першої криворізької державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), копію спадкової справи № 52763016, що зберігається під № 330, заведеної 05.05.2012 після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 . Витребувано з Першої криворізької державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), зі Спадкового реєстру інформаційну довідку про наявність (відсутність) посвідченого заповіту, спадкового договору, заведеної спадкової справи та виданого свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 .
В судове засідання сторони не з`явилися.
До суду надійшла заява позивача адвоката Гудими Т.В. про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні вимог наполягає.
Представник відповідача Виконкому Довгинцівської районної в місті ради відзиву на позов не надав.
Суд, враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічне положення міститься й у статті 321 ЦК України.
Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).
Як встановлено судом згідно матеріалів справи, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21 червня 1993 року, квартира АДРЕСА_2 , належала на праві власності ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 16 копія свідоцтва).
На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 листопада 2011 року, після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 успадкувала його бабуся ОСОБА_5 , в тому числі й 1/6 частку квартири, яка належала за життя ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадкоємцем якого був його син ОСОБА_4 , що прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.
На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 березня 2013 року, ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , у тому числі з урахуванням 1/2 частки у спадщині, від якої відмовився син спадкодавця ОСОБА_6 , успадкувала 2/3 частки квартири АДРЕСА_2 (а.с. 20 копія свідоцтва).
На підставі рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 05.08.2008 № 2о-104/2008, до Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, було внесено актовий запис № 4 від 21 серпня 2009 року про смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 (а.с. 11 копія витягу).
Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 до нотаріуса ніхто не звертався, про що свідчать відомості зі Спадкового реєстру.
Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2022 року у справі № 449/570/19 (провадження № 61-3711св21) зазначено, що «згідно із статтею 328 ЦК України набувальна давність є однією із підстав набуття права власності.
Положення інституту набувальної давності регулюють один із первинних способів набуття права власності, тобто це є таким способом, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередньому титулі права власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми права про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).
Аналіз категорії добросовісності заволодіння майном як умови набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України дає підстави для висновку, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного права означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно реалізовувати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки. При вирішенні таких спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном). Добросовісний володілець майна у момент заволодіння ним не знає (не може і не повинен знати) про неправомірність такого заволодіння майном, а також про те, що він не став його власником. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для набуття права власності на нього.
Йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка у подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю.
Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном, а так само про те, що він володіє чужим майном, то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном як своїм власним.
Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий).
Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх наведених умов у сукупності.
Відсутність добросовісності у позивача під час заволодіння ним спірним майном як власним звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені статтею 344 ЦК України».
Встановивши фактичні обставини справи, які мають істотне значення для її вирішення, а саме обізнаність позивача щодо належності 1/3 частини квартири спадкоємцям ОСОБА_2 , яка рішенням суду визнана померлою, що суперечить принципу добросовісності володіння цим майном, оскільки добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном, суд вважає, що позивачем не доведено усіх обставин, передбачених статтею 344 ЦК України, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю. Давність володіння могла би вважатися добросовісною, якщо позивач при заволодінні майном не знав і не повинен був знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності, однак таких обставин у справі не встановлено.
Доводи про те, що позивач з 2013 року добросовісно, відкрито та безперервно володіє спірною часткою майна, утримує його у належному стані, а тому є всі підстави для визнання за нею права власності на 1/3 частину спірного житлового приміщення за набувальною давністю, безпідставні, оскільки сам по собі факт користування позивачем часткою квартири та проведення ремонтних робіт у ньому не є підставою для виникнення у ОСОБА_1 права власності за набувальною давністю
Аналогічна позиція неодноразово висловлена Верховним Судом, в тому числі в постанові від 24 жовтня 2022 року у справі № 161/2908/21 (провадження № 61-454св22).
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Виходячи із недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог та відсутності підстав, установлених статтею 344 ЦК України, для визнання за позивачем права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 за набувальною давністю.
Судові витрати відповідно до статті 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. ст.321, 344 ЦК України, ст..ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд
в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 14 листопада 2022 р.

Суддя Н.Г.Середня