ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 641/7075/21 Номер провадження 22-ц/814/2687/22Головуючий у 1-й інстанції Чайка І.В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року м.Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дорош А.І., Дряниця Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання у м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в її інтересах представником - адвокатом Малойван Євгеном Ігоровичем,

на ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 08 грудня 2021 року, постановлену суддею Чайка І.В., про забезпечення позову,

у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

20.09.2021 ОСОБА_1 звернулася в суд із указаним позовом, у межах забезпечення якого, ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 21.09.2021, за заявою позивачки, накладено заборону на відчуження автомобілів KIA CEED 2013 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 та AUDI Q5, 2017 року, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 , які належать на праві приватної власності ОСОБА_2 , до набрання рішенням законної сили.

01.12.2021 ОСОБА_2 звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання за ним права особистої власності на транспортний засіб AUDI Q5, 2017 року, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 , який просить забезпечити, зобов`язавши ОСОБА_3 повернути йому указаний автомобіль.

В обґрунтування підстав забезпечення зустрічного позову зазначає, що в період із 03.09.2021 по 07.09.2021, коли він був відсутній за місцем проживання, його дружина, ОСОБА_1 , пошкодивши замок гаражу, заволоділа транспортним засобом AUDI Q5, 2017 року, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

За фактом викладеного порушено кримінальне провадження №0000575 та ведеться досудове розслідування, проте місцезнаходження автомобіля на даний час відповідачу не відоме.

Із підстав викладеного припускає, що невжиття такого заходу забезпечення позову, як зобов`язання повернення йому транспортного засобу, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення, а також буде неефективним способом захисту порушеного права з підстав необхідності його можливого витребування із чужого незаконного володіння.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 08.12.2021 заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову - задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2 автомобіль AUDI Q5 2017 року, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить йому на праві приватної власності, до набрання рішенням законної сили.

Ухвала районного суду вмотивована доведеністю заявником необхідності вжиття заходів забезпечення позову через загрозу невиконання судового рішення та можливе ініціювання інших судових процесів для відновлення порушеного права будь-якої зі сторін поза межами цього позову.

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої дії адвокат Малойван Є.І., оскаржила ухвалу районного суду до Харківського апеляційного суду. Посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить скасувати ухвалу районного суду та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Зазначає, що за змістом ст.ст.60,69,70 СК України, автомобіль AUDI Q5 2017 року, реєстраційний номер НОМЕР_3 , є спільною сумісною власністю сторін, набутою в шлюбі за спільні кошти подружжя, а тому позивачка є таким же власником автомобіля, як і відповідач. Отже, застосовані заходи забезпечення позову порушують її права як співвласника на володіння майно та фактично є вирішенням по суті позову ОСОБА_2 про визнання за ним особистої власності на транспортний засіб.

Наведене не відповідає практиці Європейського суду з прав людини у справі «Budchenko v. Ukraine», за змістом якої будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним; повинно забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Вважає порушенням норм ЦПК України вирішення забезпечення зустрічного позову до встановлення його відповідності вимогам ч.2 ст.193 ЦПК України.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 31.01.2022 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в її інтересах представником - адвокатом Малойван Є.І., на ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 08.12.2021; закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду із повідомленням сторін, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 31.01.2022.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 08.08.2022 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням учасників справи.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 04.11.2022 задоволено клопотання ОСОБА_2 про участь у судових засіданнях, у тому числі 17.11.2022, в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів; роз`яснено, що за змістом ч.5 ст.212 ЦПК України, ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

17.11.2022 проведення відеоконференції за участі ОСОБА_2 із використанням ним власних технічних засобів не відбулося, що є підставою застосування ч.5 ст.212 ЦПК України та подальшого розгляду справи за його відсутності.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи в порядку ч.3 ст.128 ЦПК України, що з огляду на положення ч.2 ст.372 цього Кодексу, не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

Судом установлено та підтверджується виділеними матеріалами справи, що 20.09.2021 ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на 69/100 частин автомобіля марки AUDI модель Q5, 2017 року, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 ./а.с.2-4/

Ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 21.09.2021 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволено.

Накладено заборону на відчуження автомобілів KIA CEED 2013 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 та AUDI Q5, 2017 року, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 , які належать на праві приватної власності ОСОБА_2 , до набрання рішенням законної сили./а.с.29/

01.12.2021 ОСОБА_2 звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання за ним права особистої власності на транспортний засіб AUDI Q5, 2017 року, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 , який просить забезпечити, зобов`язавши ОСОБА_3 повернути йому указаний автомобіль./а.с.44-52/ Разом із зустрічним позовом ОСОБА_2 подано заяву про його забезпечення шляхом зобов`язання ОСОБА_3 повернути йому указаний автомобіль./а.с.34-36/

Постановляючи ухвалу про забезпечення зустрічного позову, районний суд виходив із того, що ОСОБА_2 надано докази того, що ним дійсно було подано заяву про скоєння кримінального правопорушення за фактом заволодіння транспортним засобом AUDI Q5 2017 року, та його фактичного перебування у користуванні ОСОБА_1 .

Отже, враховуючи, що спір між сторонами виник з приводу поділу майна подружжя та визнання права власності між сторонами на автомобілі, які є предметом спору, районний суд дійшов висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, оскільки існує загроза невиконання рішення суду

Апеляційний суд такі висновки суду першої інстанції визнає помилковими, прийнятими на підставі неправильно застосованих норм процесуального закону. При цьому враховує наступне.

Згідно частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

У разі одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справі №308/8567/20 від 14.06.2021 та спростовує доводи апеляційної скарги у відповідній частині.

Способи забезпечення позову, передбачені частиною 1 статті 150 ЦПК України, залежать від характеру спірних правовідносин, позовних вимог та інших обставин конкретного спору, що зумовлюють необхідність забезпечення виконання судового рішення. Перелік таких способів не є вичерпним та має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.02.2020 по справі №381/4019/18, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Спірні правовідносини регулюються главою 8 СК України «Право спільної сумісної власності подружжя», зокрема, статтею 69 цього Кодексу гарантовано права подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому забезпечення відповідного позову шляхом зобов`язання одного із подружжя ( ОСОБА_1 ) повернути другому ( ОСОБА_2 ) спірний транспортний засіб, є не співмірним із вимогами позову ОСОБА_1 , а застосування такого виду забезпечення є вирішенням зустрічного позову ОСОБА_2 без судового розгляду, оскільки фактично породжує у останнього право особистої власності на спірний транспортний засіб.

Натомість, згідно позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованої у справі №800/521/17від 28.03.2018 позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом.

Враховуючи викладене, а також, що майнові права сторін на спірне майно вже захищені забороною його відчуження згідно ухвали суду від 21.09.2021, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Питання щодо компенсації судових витрат ОСОБА_1 , пов`язаних з переглядом даної ухвали, має бути вирішено судом першої інстанції при ухваленні рішення по суті спору та вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами.

Керуючись ст.ст. 367,368, п.п.3.4 ч.1 ст.376, ст.ст. 381-384,389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою в її інтересах представником- адвокатом Малойван Євгеном Ігоровичем, - задовольнити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 08 грудня 2021 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17.11.2022.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді А.І. Дорош

Ю.В. Дряниця