Справа № 462/8283/21 Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б. М.
Провадження № 22-ц/811/1712/22 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 року м.Львів

Справа № 462/8283/21

Провадження № 22-ц/811/1712/22

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 9 червня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

12 листопада 2021 року позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що відповідач звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 27 грудня 2007 року за послугою Кредитка «Швидка готівка», згідно якої відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 2 000 грн. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого ліміту, а відповідач відповідно до умов договору зобов`язувалась здійснювати погашення кредиту та процентів шляхом внесення коштів на кредитний рахунок у розмірі, не менше мінімального обов`язкового платежу, який встановлений договором. Натомість, в порушення умов кредитного договору відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань за договором і станом на 26 жовтня 2021 року має заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 15 976,90 грн., з яких: 1 255,33 грн. - заборгованість залишок заборгованості за наданим кредитом; 10 398,13 грн. - залишок заборгованості за відсотками на поточну заборгованість, 4 323,44 грн.- заборгованість по комісії. З урахуванням наведеного позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 27 грудня 2007 року у розмірі 15 976,90 грн.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 9 червня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 27 грудня 2007 року у розмірі 1 255,33 грн. та судовий збір в розмірі 178, 35 грн. В решті позову відмовлено.

Рішення суду оскаржує АТ КБ «ПриватБанк». В апеляційній скарзі посилається на незгоду з оскаржуваним рішенням в частині відмови у позові. Звертає увагу, що сторони узгодили, що кредитний ліміт складає 2000 грн., базова процентна ставка за кредитом 2% на місяць на залишок заборгованості, щомісячна комісія складає 3,5%, що підтверджується особисто підписаною відповідачем Пам`яткою клієнта «Швидка готівка». Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні процентів, оскільки вважає, що відповідач при укладенні кредитного договору була належним чином повідомлена про умови кредитування, у тому числі щодо сплати процентів, комісії, пені та штрафів. Також зазначає, що з розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку клієнта банку вбачається, що відповідач здійснювала погашення кредитної заборгованості та відсотків, що свідчить про визнання нею боргу за кредитним договором і обов`язків, які виникли з цього договору, презумпція правомірності якого не спростована. Просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що 27 грудня 2007 року відповідачем ОСОБА_1 підписано заяву № б/н на отримання в АТ КБ «ПриватБанк» кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 2 000 грн. на картковий рахунок.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 27грудня 2007 року вбачається, що станом на 26 жовтня 2021 року заборгованість відповідача перед АТ КБ «ПриватБанк» становить 15 976,90 грн., з яких: 1 255,33 грн. - залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 10 398,13 грн. - залишок заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість, 4 323,44 грн. - заборгованість по комісії.

До матеріалів справи також долучено пам`ятку клієнта, розрахунок заборгованості за договором № б/н від 27 грудня 2007 року, виписку за договором № б/н та довідки про умови кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 .

З анкети-заяви від 27 грудня 2007 року вбачається, що сторонами погоджено отримання ОСОБА_1 кредитного ліміту у розмірі 2 000 грн., базова процентна ставка за кредитом - 2 % на місяць на залишок заборгованості, щомісячна комісія - 3,5 %, щодо порядку нарахування та сплати процентів вказана заява відомостей не містить.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що долучена до матеріалів справи пам`ятка клієнта не містить даних ні щодо ознайомлення відповідача зі змістом такої, ні підписання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із ст. ст. 626, 628 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ст. 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу)

Згідно із ч.2 ст. 1054 ЦК до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1055 цього Кодексу кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Відповідно до ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно із ст. 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Позивач, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просить, зокрема, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості (заборгованості за відсотками на поточну заборгованість та заборгованість по комісії).

Судом встановлено, що в анкеті-заяві позичальника не визначено порядку нарахування та сплати процентів і комісії.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року (справа № 342/180/17) без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Укладений сторонами договір від 27 грудня 2010 року у виді підписаної ними анкети-заяви, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

З врахуванням встановленого, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність обґрунтованих підстав вважати, що сторонами належним чином обумовлено у письмовому вигляді як ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та щомісячної комісії, так і термін виконання договірних зобов`язань, та підставно відмовив у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за відсотками та комісії.

Разом з тим, фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «КБ «ПриватБанк» не повернуті.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги. Кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час.

Судом встановлено, що відповідно до підписаної відповідачем анкети-заяви позивач надав їй кредит, що підтверджується рухом коштів по рахунку. Відповідач належним чином своє зобов`язання не виконала та допустила заборгованість за тілом кредиту (фактично отриманими грошовими коштами).

З урахуванням встановлених обставин, на підставі аналізу наявних у справі доказів, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову банку в частині стягнення основної заборгованості та відмову в позові в частині стягнення процентів за користування кредитом.

Судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись: ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 9 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 11 листопада 2022 року.

Головуючий______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________ Мікуш Ю.Р. ___________________ Р.В. Савуляк