РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2022 року

м. Рівне

Справа № 564/2787/19

Провадження № 22-ц/4815/201/22

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Хилевич С.В.,

секретар судового засідання: Мороз А.В.

за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 адвоката Остапенка Володимира Сергійовича на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 17 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року дтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис №75. У спільному шлюбі, у їхній сім`ї, народилось двоє дітей: дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після одруження сім`я ОСОБА_9 проживала у батьків ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 .

У квітні 2005 року сім`я ОСОБА_9 переїхала проживати до будинку бабусі ОСОБА_4 та проживали за адресою: АДРЕСА_2 , але у серпні того ж року повернулись проживати до батьків ОСОБА_6 .

Починаючи з квітня 2006 року сім`я ОСОБА_9 перейшла проживати до квартири яка належить матері ОСОБА_4 і знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 де проживали до липня 2010 року.

Влітку 2010 року ОСОБА_4 та ОСОБА_6 почали будівництво житлового будинку на земельній ділянці, яка належить батьку ОСОБА_6 - ОСОБА_5 і знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

За запевненням ОСОБА_6 , житловий будинок, який розпочало будувати подружжя, на земельній ділянці, котра належить батьку останнього, у будь-якому разі буде їхньою спільної сумісною власністю. У позивача на той період часу не було жодних сумнівів не довіряти своєму чоловікові, а тому житловий будинок подружка почало будувати на зазначеній земельні ділянці. Батьки ОСОБА_6 так само запевнювали, що будинок будується саме для подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . Будівництво житлового будинку проводилось за рахунок спільних трудових та грошових затрат подружжя.

Оскільки житловий будинок майже був завершений і придатний для проживання, у січні 2013 року, сім`я ОСОБА_9 перейшла проживати до новозбудованого житлового будинку. Під час проживання у новобудові, спільними зусиллями подружжя завершувались вiдповiднi роботи, обмебльовувались житлові кімнати ОСОБА_10 обставлялись нежитлові приміщення. Будинок підключений до електромережі, газопостачання, водопостачання та водовідведення. У будинку встановлено автономне опалення. За час спільного проживання подружжям придбано наступне майно, яке наявне у новозбудованому житловому будинку: - кухонна стінка вартістю 11899,00 грн. (придбана у травні 2017 року); - газова плита вартістю 2900,00 грн.; - витяжка вартістю 2763,00 грн; стiл кухонний та стільці вартістю 7500,00 грн.; - холодильник вартістю 7000,00 грн.; - пилосос вартістю 1549,00 грн.; - стiл дубовий вартістю 10000,00 грн.; - м`яка частина - 1 вартістю 16500,00 грн.; - м`яка частина 2 вартістю 4800,00 грн.; - тумба під телевізор вартістю 500,00 грн.; - телевізор (плазма) вартістю 15000,00 грн.; телевізор (звичайний) вартістю 1000,00 грн.; - ліжко дерев`яне вартістю 3900,00 грн.; - тумби приліжкові у кількості двох штук вартістю 5000,00 грн.; - шафа купе вартістю 2388,00 грн. (придбана у грудні 2012 року); - набір «Омега» вартістю 2230,00 грн. (придбаний у липні 2013 року); - більярдні столи у кількості двох штук вартістю 16000,00 грн.; - стіл комп`ютерний вартістю 800,00 грн.; - комп`ютер вартістю 1500,00 грн.; - пральна машина вартістю 6999,00 грн.; - мікрохвильова піч вартістю 1670,00 грн.; - мультиварка вартістю 749,00 грн.; - люстра (котра висить у залі) вартістю 2871,00 грн.; - матрац вартістю 1700,00 грн.; - ванна вартістю 4399,00 грн.; - тумба з умивальником вартістю 1907,00 грн; - унітаз вартістю 1604,00 грн.; - дзеркало у ванній кімнаті вартістю 700,00 грн.; - килимове покриття у залі вартістю 5100,00 грн., у коридорі вартістю 2000,00 грн., на кухні вартістю 1000,00 грн., у спальній кімнаті вартістю 1000,00 грн., на другому поверсі два штуки загальною вартістю 1200,00 грн.; килимовi доріжки у кількості трьох штук загальною вартістю 3000,00 грн.; - штори у спальній кімнаті вартістю 2100,00 грн.; - тюль у спальній кімнаті вартістю 1500,00 грн. штори та тюль у залі загальною вартістю 2000,00 грн.; - тюль на кухонному вікні вартістю 900,00 грн.; - тюль на вікнах на другому поверсі загальною вартістю 700,00 грн.; - підставка для вазонів вартістю 350,00 грн.; - меблевий набір (з плити) вартістю 1000,00 грн.; - ліжко двоспальне з матрацом вартістю 500,00 грн.; - ліжко дитяче розкладне вартістю 500,00 грн.; - котел газовий та батареi вартістю 16000,00 грн.; - двері ПВХ у кількості двох штук вартістю 2817,00 грн. Загальна вартість майна становить 177495,00 грн.

Враховуючи наведене, позивач просить визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований у АДРЕСА_4 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташований у АДРЕСА_4 . Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину земельної ділянки розташованої у АДРЕСА_4 . Скасувати право власності ОСОБА_5 на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та 1/2 частину земельної ділянки розташованих у АДРЕСА_4 . Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 88747,50 грн в порядку грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 17 вересня 2021 року вказаний позов залишено без задоволення.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 4500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 4500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 4500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Арешт на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою АДРЕСА_4 , накладений ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 17.10.2019 у справі №564/2787/19 скасовано.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 не погоджується з ухваленим рішенням, вважає його незаконним та не обґрунтованим, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що під час судового розгляду встановлено, що спірний житловий будинок побудовано за час шлюбу ОСОБА_4 з ОСОБА_6 , але його не введено до експлуатації і такий будинок (завершений будівництвом) може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя й частки такого майна є рівними. Наявність на останньому аркуші Технічного паспорту року побудови житлового будинку, мансарди, прибудови, вхідних сходів, погріба, скважини (2011 року) свідчить про завершення будівництва будинковолодіння.

Вказує, що фундамент будувався у серпні-вересні 2010 року, що спростовує твердження про факт набуття ОСОБА_5 прав власності на об`єкт незавершеного будівництва.

Стверджує, що презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуто ОСОБА_6 і його колишньою дружиною у період шлюбу не спростована.

Також зазначає, що оскільки ОСОБА_6 не погоджується поділити майно, тому є обґрунтованою вимога про стягнення грошової компенсації замість частки позивачки у спільній сумісній власності.

Вважає, що розмір стягнутих витрат на правничу допомогу є недоведеним.

З цих міркувань просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задоволити позовні вимоги.

В поданому на апеляційну скаргу відзиві, представник відповідачів вважає її доводи такими, що не відповідають дійсності, є голослівними твердженнями, які не підкріплені жодними належними та допустимими доказами.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Малолюбашанської сільської ради народних депутатів №2 від 23.01.1992 р. виділено ОСОБА_11 , батьку відповідача ОСОБА_5 , жителю с.Лісопіль земельну ділянку площею 0,18 га для будівництва індивідуального житлового будинку.

Рішенням виконавчого комітету Костопільської районної ради народних депутатів дозволено ОСОБА_11 будівництво житлового будинку та господарських будівель у с.Лісопіль на земельній ділянці площею 0,18 га. Доручено районному архітектору видати забудовнику будівельний паспорт на забудову земельної ділянки.

Паспорт на забудову земельної ділянки в с.Лісопіль Костопільського району Рівненської області ОСОБА_11 затверджено у виконкомі Костопільської районної ради народних депутатів 29.05.1992 р. під №159. Дозвіл на право виконання будівельних робіт з побудови індивідуального житлового будинку було видано районним архітектором ОСОБА_12 , при цьому вказано дату початку будівельних робіт 01.05.1992 р., дату закінчення будівельних робіт 23.01.1995 р.

За життя ОСОБА_11 на виділеній земельній ділянці побудовано сарай, залитий фундамент під майбутній житловий будинок та заготовлені окремі будівельні матеріали під будівництво нового будинку, що підтвердив свідок ОСОБА_13 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11 помер. Після його смерті відрилася спадщина, у т.ч. на незавершений будівництвом житловий будинок з надвірними будівлями, розташований у АДРЕСА_4 .

Згідно листа КП «Рівненське ОБТІ» №1991/019 від 19.11.2010 р. відсоток готовності незавершеного будівництва житлового будинку в АДРЕСА_4 станом на 10.11.2010 р. становить 7%, інвентаризаційна вартість 16856 грн. Крім того, на земельній ділянці знаходиться сарай літ. «Б» вартістю 9196 грн.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 22.12.2010 р. по справі №2-1590/2010 визнано за відповідачем ОСОБА_5 право власності на спадкове майно ОСОБА_11 , яке складається з незавершеного будівництва житлового будинку з надвірними будівлями, які розташовані по АДРЕСА_4 .

Таким чином, відповідач ОСОБА_5 у порядку спадкування набув право власності на незавершений будівництвом житловий будинок з надвірними будівлями у АДРЕСА_4 що підтверджується судовим рішенням та Витягом про державну реєстрацію прав від 17.01.2011.

Згідно припису №37 управління ДАБІ у Рівненській області від 01.12.2014 р. ОСОБА_5 порушував вимоги законодавства, будівельних норм державних стандартів і правил під час виконання робіт з будівництва житлового будинку в АДРЕСА_4 , збудованого у період з 2008 по 2011 роки, а саме: виконання будівельних робіт без затвердженої проектної документації, а тому постановлено вимогу у строк до 15.05.2015 р. виготовити будівельний паспорт та подати повідомлення про початок виконання будівельних робіт в управління ДАБІ у Рівненській області.

На виконання вказаного припису, будівельний паспорт на забудову земельної ділянки відповідачем ОСОБА_5 було виготовлено Відділом архітектури і містобудування Костопільської райдержадміністрації 30.12.2014 р., а повідомлення про початок виконання будівельних робіт по житловому будинку та господарській будівлі по АДРЕСА_4 подано 15.01.2015, зареєстровано в інспекції ДАБІ у Рівненській області 19.01.2015 р. за №РВ13.

Земельну ділянка площею 0,18 га із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: с.Лісопіль Костопілського р-ну Рівненської області, передано у власність ОСОБА_5 на підставі рішення Малолюбашанської сільської ради від 17.02.2011 р. №68 в порядку безоплатної приватизації, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №386382 від 22.10.2012 р.

05 червня 2004 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_14 , актовий запис №75, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (повторне) серія НОМЕР_2 . У шлюбі у них народилось двоє дітей: дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження.

ОСОБА_4 з дітьми зареєстровані у АДРЕСА_4 , що підтверджується довідкою №1605/01 від 08.10.2019, виданою виконкомом Малолюбашанської сільської ради.

З показань позивача, пояснень сторін встановлено, що після одруження сім`я ОСОБА_6 та ОСОБА_4 проживали у рідні та в орендованому житлі, а у 2010 році було прийнято рішення про будівництво житлового будинку.

Із показань свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_13 , ОСОБА_25 та наданих суду письмових доказів встановлено, що будівництво житлового будинку у АДРЕСА_4 відбувалося за рахунок коштів та трудових затрат ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , які переважно домовлялися із бригадами будівельників та оплачували їх роботу, спільно з ОСОБА_6 доставляли на будівництво будівельні матеріали. Коштами у будівництві брала участь ОСОБА_15 , ОСОБА_4 , особистою працею ОСОБА_17 , ОСОБА_16 . Участь родини ОСОБА_4 у будівництві будинку, як грошовими коштами так і особистою працею, не заперечується відповідачами.

Також, із показань свідків та пояснень сторін встановлено, що метою будівництва спірного будинку було спільне проживання у ньому сім`ї ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

Згідно зі ст.ст. 60, 61, 63 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч. 3 ст. 12; ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, і які в розумінні ст. ст. 77-78 ЦПК України повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Як вбачається з копії Технічного паспорта на садибний житловий будинок АДРЕСА_4 виготовленого станом на 14.11.2014 року на замовлення ОСОБА_5 житловий будинок має статус самочинно побудованого об`єкта.

Водночас ОСОБА_5 приписом Управління ДАБІ у Рівненській області №37 від 01.12.2014 року зупинено виконання будівельних робіт з будівництва житлового будинку в АДРЕСА_4 з вимогою набути право на виконання будівельних робіт до 15.05.2015 року.

30 грудня 2014 року на замовлення ОСОБА_5 видано Будівельний паспорт за адресою АДРЕСА_4 .

19 січня 2015 року ОСОБА_5 повідомлено Управління ДАБІ у Рівненській області про початок виконання будівельних робіт за адресою АДРЕСА_4 .

Таким чином з досліджених доказів вбачається, що спірний будинок є незакінченим будівництвом, а тому місцевий суд вірно виходив з того, що визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого в експлуатацію, в судовому порядку нормами Цивільного кодексу України чи іншими нормативними актами не передбачено.

Також з матеріалів справи, а саме: рішення виконавчого комітету Малолюбашанської сільської ради народних депутатів №2 від 23.01.1992 року, рішення виконавчого комітету Костопільської районної ради народних депутатів №2 від 23.01.1992 року, паспорту на забудову земельної ділянки в с. Лісопіль Костопільського району Рівненської області затвердженого у виконкомі Костопільської районної ради народних депутатів 29.05.1992 р. під №159, дозволу на право виконання будівельних робіт, вбачається, що будівництво спірного будинку розпочинав батько ОСОБА_5 .

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 22.12.2010 року у справі №2-1590/10 право власності не незавершене будівництво житлового будинку з надвірними будівлями визнано за ОСОБА_5 .

Тому слід погодитись з тим, що всі документи на будівництво нового житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_4 , були виготовлені на відповідача ОСОБА_5 . Факт набуття ним права власності на об`єкт незавершеного будівництва за вказаною адресою встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Позивачем ОСОБА_4 належними доказами не підтверджено право власності на спірне будинковолодіння, яке знаходиться у статусі незавершеного будівництва, як і не доведено факт належності вказаного будинковолодіння до спільного майна бувшого подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ..

До того ж, враховуючи обраний позивачем спосіб захисту, не наведено достатніх підстав для позбавлення права власності відповідача.

ОСОБА_6 з позовними вимогами про стягнення грошової компенсації з власника будинку ОСОБА_5 за вкладені нею кошти в будівництво не зверталась. Договору з ОСОБА_5 про спільну діяльність з метою будівництва спірного житлового будинку позивачкою не укладалось.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_6 на її користь 88747,50 грн. в порядку грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на це майно, то слід зазначити, що з огляду на норму ст.71 СК України, місцевий суд дійшов вірного висновку, що стягнення компенсації допускається лише за згодою, одного з подружжя та можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, чого в даному вмпадку не було.

Крім того, зазначене ОСОБА_4 майно, як спільно нажите в шлюбі не є неподільним та підлягає поділу, про що не заперечує ОСОБА_6 крім більярдних столів.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди із ухваленим у справі судовим рішенням.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст.367,368,374,375,381,382,383,384,390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 17 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 25 листопада 2022 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.В. Хилевич