Житомирський апеляційний суд
Справа №295/9216/22 Головуючий у 1-й інст. Стрілецька О. В.
Категорія 57 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

за участі секретаря судового засідання Франчука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №295/9216/22 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради про захист порушених конституційних прав, вчинених недійсним правочином, та стягнення моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 22 вересня 2022 року, яка постановлена під головуванням судді Стрілецької О.В. у м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради. Просить відшкодувати моральну шкоду в сумі 144 500 грн, заподіяну порушеннями законодавства при поданні відзиву на апеляційну скаргу від 06 вересня 2022 року, прийняти виклад сімнадцяти порушень законодавства, якими порушені її конституційні права, та пояснення стосовно розміру відшкодування моральної шкоди, що призвело до погіршення її здоров`я та завдало їй душевних страждань.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що під час розгляду апеляційної скарги в справі №295/7870/22 Департамент містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради при поданні відзиву на апеляційну скаргу від 06 вересня 2022 року вчинив недійсний правочин, яким порушив її конституційні права. Департаментом містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради при поданні відзиву на апеляційну скаргу допущено сімнадцять порушень: відповідачем не зазначено жодного заперечення за наведеними п`ятьма порушеннями законодавства, зазначеними в ухвалі Богунського районного суду м.Житомира від 19 жовтня 2022 року в справі №295/7870/22; у відзиві на апеляційну скаргу незаконно відмовлено виконати вимогу ст.360 ЦПК України та зазначити свої заперечення щодо наведених нею обставин та правових підстав позову, з якими Департамент містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права; виклад висновку у відзиві на апеляційну скаргу не відповідає чинному законодавству та обставинам апеляційної скарги в справі №295/7870/22, а висновок складений щодо справи №295/5486/22; незаконне долучення до відзиву на апеляційну скаргу в справі №295/7870/22 копії відповіді на відзив у справі №295/5486/22 від 20 липня 2022 року, який не є доказом при розгляді апеляційної скарги; незаконне долучення до відзиву на апеляційну скаргу інформації з ЄДР щодо повноважень представника відповідача, а повноваження представника мають підтверджуватися довіреністю юридичної особи, уповноваженої на це установчими документами тощо. Спричинення моральної шкоди аргументує погіршенням здоров`я та душевними стражданнями, що позбавляло її можливостей у реалізації звичок та бажань, сприяло погіршенню відносин із оточуючими людьми та настанню інших наслідків негативного характеру. Порушення її конституційних прав під час складання відзиву на апеляційну скаргу призвело до погіршення її життєвих зв`язків та вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя, що вказують на велику неповагу до її конституційних прав.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 22 вересня 2022 року у відкритті провадження в справі відмовлено.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що суд незаконно відмовив їй у доступі до правосуддя для захисту своїх порушених конституційних прав, вчиненням недійсного правочину. Суд незаконно відмовив розглянути сімнадцять порушень законодавства, надавши привілеї Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради, щоб приховати порушення її конституційних прав. Незаконно виклав в ухвалі трактування висновків із законів України, як у науково-практичному коментарі без зазначення їх у взаємозв`язку з 17 порушеннями її конституційних прав. Суд незаконно відмовив у розгляді вимог позовної заяви, не надав правової оцінки порушенням, допущеним відповідачем при поданні відзиву, а також не врахував обставин, на які вона посилалася у позовній заяві, незаконно змінив суть позовних вимог. Висновок суду, що спір не підлягає розгляду, як в порядку цивільного судочинства, так і взагалі не підлягає судовому розгляду, на її думку, вказує на порушення суддею норм чинного законодавства, відмови їй у захисті конституційних прав та вчинення корупційних дій з метою приховати 17 порушень її конституційних прав.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Учасники справи до суду не з`явилися. Судова повістка вручена ОСОБА_1 08 листопада 2022 року. Клопотань про відкладення розгляду справи учасники справи не спрямовували. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Відповідно до п.1 частини першої ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради про захист порушених конституційних прав, вчинених недійсним правочином, та стягнення моральної шкоди в сумі 144 500 грн, яку обґрунтовує заподіянням Департаментом містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради при поданні ним відзиву на її апеляційну скаргу від 06 вересня 2022 року в справі №295/7870/22.

Суд першої інстанції відмовив ОСОБА_1 у відкриті провадження у цій справі з тих мотивів, що фактично оспорюється зміст процесуального документа відзиву на апеляційну скаргу, що не підлягає судовому розгляду в межах іншого позовного провадження, тобто позовна заява не підлягає розгляду як в порядку цивільного судочинства, так і взагалі не підлягає судовому розгляду.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних мотивів.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За положеннями ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Частиною першою ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша ст.19 ЦПК України).

Відповідно до частини першої ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. За таких обставин, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначено в ст.16 ЦК України.

Відповідно до частини першої ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а частиною другою цієї статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Частиною другою ст.16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Правом звернення до суду із позовом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи законних інтересів та, відповідно, таке цивільне право або інтерес може бути захищено судом у спосіб, який, зокрема, не суперечить чинному законодавству, договору та має бути ефективним.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 вимоги про відшкодування шкоди обґрунтовує допущеними порушеннями законодавства щодо оформлення і подання відповідачем відзиву на її апеляційну скаргу в справі №295/7870/22.

Порядок подання відзиву на апеляційну скаргу визначений нормами ЦПК України.

У відповідності до частин першої та другої ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи (частина четверта ст.174 ЦПК України).

Відповідно до ст.360 ЦПК України учасники справи мають право подавати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження. Відзив на апеляційну скаргу має містити: найменування суду апеляційної інстанції; ім`я (найменування), поштову адресу особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адресу електронної пошти, за наявності; обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги; у разі необхідності - клопотання особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу; перелік матеріалів, що додаються.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції, оскільки подання відзиву на апеляційну скаргу є правом, а не обов`язком учасника справи.

У разі, якщо до відзиву на апеляційну скаргу не додано доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, такий відзив на апеляційну скаргу підлягає поверненню без розгляду в справі, в якій такий подавався.

Пояснення, міркування, аргументи та заперечення з приводу порушення норм цивільного процесуального законодавства, пов`язаних із поданням стороною відзиву на апеляційну скаргу, мали бути викладені іншою стороною у формі, передбаченій ЦПК України, під час розгляду апеляційної скарги.

Порушення порядку подання стороною відзиву на апеляційну скаргу не можна вважати шкодою у розумінні положень цивільного законодавства України і така шкода не може бути стягнута за позовною вимогою в іншому провадженні.

Колегія суддів погоджується із твердженням суду першої інстанції, що приписами чинного законодавства не передбачено такого способу захисту, як подання позовної заяви з вимогами про відшкодування шкоди, завданої внаслідок подання відзиву в справі, оскільки незгода з відзивом на апеляційну скаргу має бути реалізована учасником справи у відповідній процесуальній формі в межах розгляду такої апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Відповідно до частини четвертої ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року в справі №333/6816/17 зроблено висновок, що «ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Не відповідатиме завданням цивільного судочинства звернення до суду з позовом, спрямованим на оцінювання доказів, зібраних в інших справах, на предмет їх належності та допустимості, або з метою створення підстав для звільнення від доказування в іншій справі (для встановлення у судовому рішенні обставин, які би не потрібно було надалі доказувати під час розгляду іншої справи). Недопустимим з огляду на завдання цивільного судочинства є ініціювання позовного провадження з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у кримінальному провадженні, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, неналежним або недопустимим. Такі позови не підлягають судовому розгляду.[…] Приписи «суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України), «суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосуються як позовів, які не можна розглядати за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати. […] Право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов, за яких суд повноважний розглядати позовну заяву. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою».

Зі змісту ст.2 ЦПК України вбачається, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (частина перша ст.11 ЦПК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.

ОСОБА_1 при зверненні з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди обґрунтовує заподіяння їй моральної шкоди допущеними порушеннями законодавства при поданні відповідачем відзиву на її апеляційну скаргу в справі №295/7870/22.

Разом з тим, як вже наголошувалося вище, питання щодо прийняття відзиву на апеляційну скаргу вирішується судом, у провадженні якого перебуває конкретна справа. Тому, питання щодо прийняття до розгляду відзиву на апеляційну скаргу не може досліджуватися в іншій справі за позовною вимогою однієї із сторін, оскільки це суперечить завданню цивільного судочинства, а виникнення цивільного процесу в цьому випадку є неправомірним.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини право на доступ до суду, закріплене у статті 6 вказаної Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі "Peretyaka And Sheremetyev v. Ukraine" від 21 грудня 2010 року).

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 на підставі п.1 частини першої ст.186 ЦПК України.

Решта доводів апеляційної скарги ґрунтується на помилковому розумінні норм процесуального права та з огляду на вищевикладене додаткового правового обґрунтування не потребує.

Відповідно до змісту ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Ухвала відповідає вимогам чинного процесуального законодавства та залишається без змін.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 22 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 25 листопада 2022 року.