справа № 489/8242/21 провадження №2/489/892/22
РІШЕННЯ

Іменем України

10 листопада 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

при секретарі судового засідання Ревицької Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

встановив:

У грудні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку в три місяці для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_2 , а батько ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

30.11.2021 він звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Сірякової О.В. з приводі відкриття спадкової справи після смерті матері, в ярому йому відмовлено через пропуск строку для прийняття спадщини. Інших спадкоємців крім нього немає.

На момент смерті батьків на праві особистої приватної власності їм належала квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданого 08.06.1995 Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду.

Спадкодавець при житті хворіла на ряд тяжких хронічних захворювань, потребувала сторонньої допомоги та практично постійного догляду. Останній рік свого життя мати майже не виходила з дому. Враховуючи вік спадкодавця, ІНФОРМАЦІЯ_4 , стан її був дуже виснажений. Позивач, який сам вже пенсійного віку та являється інвалідом ІІІ групи, як єдиний спадкоємець і син здійснював догляд за спадкодавцем та належним їй нерухомим майном, вживав всі дії фізичного та матеріального характеру для підтримки здоров`я та життєдіяльності матері.

Посилаючись на те, що він хворіє на серцево-судинні захворювання, нервові захворювання, що потребує лікування, а також карантинні обмеження, через які намагається поменше знаходитися серед людей для збереження свого здоров`я, він не мав можливості своєчасно звернутися до нотаріуса для прийняття спадщини, а коли звернувся то йому було відмовлено. За таких обставин вимушений звернутись до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 14.12.2021 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження; витребувано у приватного нотаріуса належним чином завірену копію спадкової справи,.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.09.2022 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 01.11.2022, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У поданій до суду заяві представник позивача просила розглянути справу за її відсутності і відсутності позивача та задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідав у поданій до суд заяві просив розгляд здійснювати за його відсутності на прийняти рішення у відповідності до законодавства.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За положеннями частини п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 26.06.1995, зареєстрованого в МБТІ 31.07.1995, квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить батькам позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Факт родинних відносин позивача з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Його дружина та мати позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 86 років.

На час смерті мати позивача, як і батько, була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

У довідці про причину смерті від 29.05.2021 вбачається, що причиною смерті ОСОБА_2 вказано хронічна серцево-судинна недостатність.

Поховання ОСОБА_2 здійснював позивач ОСОБА_1 , що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 99 від 31.05.2021.

Пенсійний вік позивача, який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_3 серії НОМЕР_4 від 21.09.2016.

Як вказує в позові позивач та підтвердив наявними у справі медичними документами через похилий вік мала хронічні захворювання його мати потребувала постійної сторонньої допомоги, яку надавав він, як єдиний син і спадкоємець.

30.11.2021 він звернувся до приватного нотаріуса за заведенням спадкової справи після смерті матері, але йому було відмовлено через пропуск строку для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду.

Наведені обставини підтверджуються роз`ясненням приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Сірякової О.В. від 06.12.2021 № 521/01-16.

Згідно відповіді приватного нотаріуса від 16.09.2022 № 145/01-16 спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не заводилася.

Статтями 1216-1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до статей 1220-1222, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно частини першої, другої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

У відповідності до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця.

У даному випадку шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 сплинув 29.11.2021.

Згідно частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до роз`яснень викладених абзацами 1, 2, 3, 4 пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Закон не містить переліку таких причин, тому обставини, на які посилається позивач, оцінюються судом з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та наданих ними доказів.

Окрім спеціальних норм спадкового права, які регулюють питання строку для прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України), при вирішенні справ цієї категорії суд також має враховувати загальні засади цивільного судочинства та європейські стандарти щодо захисту права власності, в тому числі принцип пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства, дотримання якого є необхідним за положеннями Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, запроваджене статтею 8 Конституції України та статтею 10 ЦПК України верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

Умовою реалізації та інструментом принципу верховенства права є принцип «пропорційності».

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу» та з дотриманням «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.

Під необхідністю втручання мається на увазі, що воно відповідає нагальній соціальній потребі, і, зокрема, є пропорційним до поставленої законної мети (наприклад, рішення у справі «Кутцнер проти Німеччини», пункт 60, та рішення від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, пункт 47).

Соціальна потреба визначається, зокрема, метою законодавчого врегулювання того чи іншого питання.

Необхідність встановлення певних строків на прийняття спадщини обумовлена інтересами цивільного обігу в цілому, маючи на меті якнайшвидше усунення стану правової невизначеності, яка виникає в разі смерті спадкодавця, та забезпечення певних гарантій особам, права яких є похідними від поведінки спадкоємців попередньої черги.

Отже, в даній справі суд має визначити, чи відповідає цій меті, а також принципу справедливості та інтересам суспільства позбавлення позивача прав на спадкове майно, витребування у нього цього майна з передачею відумерлої спадщини у власність територіальної громади.

Проте, таке втручання у право власності (законне сподівання, очікування) позивача не в повній мірі відповідає законній меті встановлення строків у спадковому праві, не вирішує нагальні соціальні потреби, а тому не може вважатись пропорційним.

Враховуючи об`єктивні причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, який є крім іншого пенсійного віку, здійснював догляд за спадкодавцем та поховання, незначний пропуск строку для прийняття спадщини (декілька днів), суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та надання позивачу додаткового строку на прийняття спадщини, що відповідає загальним положенням спадкового права, конституційному принципу верховенства права та положенням статті 1 Першого протоколу Конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 158, 263-265 ЦПК України,суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 , терміном в три місяці після набрання даним рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

відповідач Миколаївська міська рада, місце реєстрації: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20, .

Повний текст судового рішення складено 10.11.2022.

Суддя І.В.Коваленко