Житомирський апеляційний суд
Справа №296/4485/20 Головуючий у 1-й інст. Адамович О. Й.
Категорія 3 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 296/4485/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного реєстратора виконавчого комітету Житомирської міської ради Гербеди Віталія Юрійовича, ОСОБА_3 , державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Стражник Тетяни Олексіївни, треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 про визнання незаконними та скасування рішень, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_14 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 18 липня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Адамовича О.Й. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом у якому просила: визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Житомирської міської ради Гербеди В.Ю., індексний номер 37056191 від 13 вересня 2017 року про внесення змін до запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо виправлення загальної площі приміщення магазину по АДРЕСА_1 з 389,1 кв.м. до 431,1 кв.м.; визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 37447474 від 06 жовтня 2017 року, прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О. про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на 95/100 приміщення магазину по АДРЕСА_1 , об`єкт нежитлової нерухомості загальною площею 431,1 кв.м., запис про право власності номер 22703204 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; змінити речові права ОСОБА_2 на приміщення магазину по АДРЕСА_1 , шляхом зміни у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно площі магазину з 431,1 кв.м. до 389,1 кв.м. та зазначення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що ОСОБА_2 на праві власності належить 95/100 приміщення магазину по АДРЕСА_1 , загальною площею 389,1 кв.м. Позовні вимоги мотивовано тим, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 та вона є співвласником багатоквартирного будинку за вказаною адресою, у якому розташовано також приміщення магазину літ. А площею 389,1 кв.м., яке належить ОСОБА_2 (частка у праві власності 95/100), а також ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , яким належить решта 5/100 приміщення магазину. У подальшому, на підставі рішення державного реєстратора Гербеди В. Ю. від 13.09.2017 були внесені зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про збільшення площі приміщення магазину до 431,1 кв.м., після чого приватним нотаріусом Стражник Т.О. право власності на вказане приміщення магазину площею 431,1 кв.м. було зареєстровано за відповідачкою ОСОБА_2 у частці 95/100, про що 06.10.2017 внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивачка вважає, що вказаними рішеннями було порушено її та інших співвласників будинку право на будівлю сараю літ В площею 42,3 кв.м., оскільки саме за рахунок площі сараю було збільшено площу магазину, хоча будівля сараю літ "В" разом з будинком по АДРЕСА_1 перебуває на балансі ОСББ "Михалик" та ніколи не відносилася до магазину та є спільним майном багатоквартирного будинку співвласники якого мають законні очікування на володіння та користування ним. Позивачка посилаючись на положення ст.ст.10, 11, 18, 24, 26, 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.04.2004 за №1952-IV, ст. 16, 369, 382 ЦК України, ст. 13 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", ст. 42 Земельного кодексу України.

Ухвалою суду першої інстанції від 30.08.2021 залучено до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_3 та державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т. О. і виключено останніх зі складу третіх осіб.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 18 липня 2022 року позов задоволено частково. Скасовано рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Житомирської міської ради Гербеди Віталія Юрійовича, індексний номер 37056191 від 13 вересня 2017 року про внесення змін до запису за номером розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 8101 щодо виправлення загальної площі приміщення магазину по АДРЕСА_1 з 389,1 кв.м. на 431,1 кв.м., повернувши відомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про площу приміщення магазину по АДРЕСА_1 у стан, що існував до моменту державної реєстрації змін проведених на підставі скасованого рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Житомирської міської ради Гербеди Віталія Юрійовича, індексний номер 37056191 від 13 вересня 2017 року шляхом державної реєстрації таких змін. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрат зі сплати судового збору у сумі 840 грн. 80 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 ОСОБА_14 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції застосована не чинна норма матеріального права, а саме ч.3 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції Закону України від 12.05.2022 за №2255-IX, яка на момент ухвалення рішення від 18.08.2022 не була чинною. Зазначає, що перевіривши правовстановлюючі документи, не маючи будь яких інших документальних доказів належності будівлі під літерою «В» з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » до житлового будинку, а не магазину, державний реєстратор прийняв законне рішення від 13.09.2017 про внесення змін до запису в Держреєстрі щодо збільшення площі магазину до 431,1 кв.м. Відтак, суд першої інстанції дійшов до невірного висновку, що будівля під літерою «В» є сараєм, пославшись лише на генплан 1950 року. Однак, суд не врахував відсутність у матеріалах справи інвентаризаційної справи після 1950 року, будь-яких відомостей про наявність біля будинку позивача сараю.. Також, судом було безпідставно не враховано наявність у 1995 році в інвентаризаційній справі відомостей про павільйон під літерою «В» і відомостей у першому договорі відчуження магазину від 30.04.1996 його загальної площі 446 кв.м., а не 389,1 кв.м. Рішення державних реєстраторів є похідними від зареєстрованих з 2006 року прав власності ОСОБА_2 на приміщення магазину і приналежного до нього павільйону під літерою «В», яке існувало у неї станом на 2017 рік. ОСОБА_1 не заявляла вимогу до ОСОБА_2 або ж до нового власника майна про повернення спірного приміщення у володіння співвласників будинку, що виключає задоволення її позову в частині скасування рішення державного реєстратора, так як позовні вимоги стосуються похідних рішень держреєстраторів від вже існуючих на той час прав власності ОСОБА_2 .

В іншій частині судове рішення не оскаржується, а тому його законність та обґрунтованість апеляційним судом не перевіряється.

Позивач ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу. Просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ч.2 ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія;

Статтею 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Судом встановлено, що згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно позивачка є власницею квартири АДРЕСА_3 .

Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 07.06.2006 за реєстром №492 відповідачка ОСОБА_2 придбала (купила) у ОСОБА_15 (продавець) приміщення магазину літ "А", що знаходиться у АДРЕСА_1 . Згідно п. 1 договору №492 об`єкт складається з приміщень магазину загальною площею 389,1 кв.м. Це приміщення магазину належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу нотаріально посвідченого 13.02.2003 за реєстром №1400, зареєстрованого в Житомирському обласному державному комунальному підприємстві по технічній інвентаризації 04.03.2003 за реєстром №112.

На підставі вказаного договору право власності на приміщення магазину по АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 за реєстраційним номером 64273, номер запису 112 в книзі 103, про що свідчить копія витягу з реєстру права власності на нерухоме майно. Згідно відомостей внесених до реєстру загальна площа об`єкта нерухомого майна 389,1кв. м., матеріали стін: цегла, загальна вартість 250080,00 грн.

22 серпня 2017 року між ОСОБА_2 (дарувальниця за договором), з однієї сторони та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (обдаровані за договором), з другої сторони, було укладено договір дарування приміщення магазину, згідно якого ОСОБА_2 передала безоплатно у власність обдарованим 5/100 ід.ч. приміщення магазину, що розташоване у АДРЕСА_1 .

В пункті 2 договору визначено, що згідно довідки, виданої ФОП ОСОБА_16 18.08.2017 було проведено розрахунок частини, що відчужується приміщення магазину: відчужується приміщення підвального поверху 6-7 загальною площею 11,9 кв.м., приміщення підвального поверху 6-8 загальною площею 20,8 кв.м., що складає 5/100 ід.ч. приміщення магазину. Приміщення магазину не є окремо розташованим об`єктом нерухомого майна, а вбудованим в двоповерховий цегельний будинок.

Загальна площа приміщення магазину 389,1 кв.м.

Договір посвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О., зареєстровано в реєстрі № 14340.

На підставі вказаного договору дарування 22.08.2017 та згідно прийнятого рішення №36736060 від 22.08.2017 державним реєстратором - приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О. було відкрито розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на нерухоме майно, а також до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено записи про право власності кожного з обдарованих на 5/500 ід.ч. на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 8101: приміщення магазину у АДРЕСА_1 , загальною площею 389,1кв.м. При цьому, відомості про право власності на 95/100 ід.ч. приміщення магазину, які залишилися у відповідачки ОСОБА_2 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не вносилися.

13 вересня 2017 року відповідачка ОСОБА_2 звернулася до державного реєстратора виконавчого комітету Житомирської міської ради Гербеди В.Ю. із заявою про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно під реєстраційним номером 8101 (приміщення магазину у АДРЕСА_1 ).

На підставі поданих заяви та доданих документів, та згідно п.38 Порядку №1141 державним реєстратором виконавчого комітету Житомирської міської ради Гербедою В.Ю. було прийнято рішення №37056191 від 13.09.2017 про зміну загальної площі приміщення магазину з 389,1 кв.м. на 431,1 кв.м.

В подальшому відповідачка ОСОБА_2 03.10.2017 звернулася до державного реєстратора - приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О. із заявою про реєстрацію права власності на 95/100 ід. ч. приміщення магазину у АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі продажу, посвідченого 07.06.2006 за реєстром №492 Шеніною О.А., приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу.

На підставі поданих документів державним реєстратором - приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О. було прийняте рішення №37447474 від 06.10.2017, на підставі якого було внесено запис до відкритого розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з реєстраційним номером 8101 про державну реєстрацію права власності відповідачки ОСОБА_2 на 95/100 ід.ч. приміщення магазину у АДРЕСА_1 , в якому на той час містилася актуальна інформацією про загальну площу об`єкта нерухомості у 431,1кв.м.

03 квітня 2019 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (дарувальники за договором), з однієї сторони та ОСОБА_3 (обдарована за договором), з другої сторони, було укладено договір дарування приміщення магазину, згідно якого ОСОБА_3 прийняла у власність від дарувальників 99/100 ід.ч. приміщення магазину, що розташоване у АДРЕСА_1 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С.Л., зареєстровано в реєстрі за №3438.

Відповідно до п. 1. 2 договору технічними характеристиками приміщення є: загальна площа - 431,1 кв.м.; приміщення не є окремо розташованим об`єктом та є вбудованим.

На підставі вказаного договору за відповідачкою ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на 99/100 ід.ч. приміщення магазину, що розташоване у АДРЕСА_1 , про що приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С.Л., було внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з реєстраційним номером 8101.

При зверненні до суду ОСОБА_1 просила визнати незаконними та скасувати рішення державних реєстраторів № 37056191 від 13.09.2017р. та №37447474 від 06.10.2017, згідно яких відбулася державна реєстрація збільшення площі приміщення магазину з 389,1 кв.м. до 431,1 кв.м., що порушує її права, як співвласника будинку, а саме право користуватися спільною сумісною власністю приміщенням сараю літ "В" площею 42,3 кв.м., за рахунок площі якого відбулося збільшення площі магазину.

Відповідно до п.1 с. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.04.2004 ( далі Закон №1952-IV в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно п. 9 ч.1 ст. 2 Закону №1952-IV реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав.

Згідно ч.4 ст. 5 Закону №1952-IV не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії.

За правилами ч.3 ст. 10 Закону №1952 державний реєстратор 1) - встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема; - відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; - відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; - відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; - наявність обтяжень прав на нерухоме майно; - наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом, та ін.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону №1952 державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону №1952 державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій.

Частиною 2 статті 12 Закону №1952 передбачено, що записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

Згідно ч.1 ст. 13 Закону №1952 Державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. Невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст. 13 Закону №1952 на кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна. Розділ Державного реєстру прав складається з чотирьох частин, які містять відомості про: 1) нерухоме майно; 2) право власності та суб`єкта (суб`єктів) цього права; 3) інші речові права та суб`єкта (суб`єктів) цих прав; 4) обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта (суб`єктів) цих обтяжень.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.15 Закону №1952 реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному індивідуально визначеному об`єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього вперше, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об`єкта. У разі переходу права власності на об`єкт нерухомого майна або зміни відомостей про об`єкт нерухомого майна його реєстраційний номер не змінюється, крім випадків, передбачених статтею 14 цього Закону.

Частинами 1-5 статті 18 Закону №1952 визначено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.

У випадках, передбачених законодавством України, державна реєстрація прав проводиться після технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна, речові права на який підлягають державній реєстрації.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Заява про державну реєстрацію прав подається окремо щодо кожного об`єкта нерухомого майна.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 24 Закону №1952 у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону №1952 записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду.

В статті 27 Закону №1952 визначено підстави для державної реєстрації права власності та інших речових прав, зокрема на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначає Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (далі Порядок №1127)

Відповідно до п. 19 Порядку №1127 (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав.

Згідно п. 20 Порядку №1127 у разі проведення державної реєстрації права власності на окремий індивідуально визначений об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва вперше, у тому числі у результаті поділу, виділу частки з об`єкта нерухомого майна або об`єднання об`єктів нерухомого майна, державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав відкриває новий розділ у цьому Реєстрі з присвоєнням реєстраційного номера об`єкту нерухомого майна, об`єкту незавершеного будівництва та формує реєстраційну справу відповідно до законодавства.

Згідно п. 40 Порядку №1127 державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком.

Відповідно до п. 58 Порядку №1127 для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна у разі, коли в документах, що подаються для такої реєстрації, відсутні відомості про технічні характеристики відповідного об`єкта, також подається технічний паспорт на такий об`єкт.

За бажанням заявника у разі зміни технічних характеристик об`єкта нерухомого майна для державної реєстрації права власності на такий об`єкт може бути подано технічний паспорт, що містить актуальні відомості про технічні характеристики об`єкта, незалежно від наявності таких відомостей в документах, що подаються для відповідної реєстрації. У разі коли зміни технічних характеристик об`єкта нерухомого майна відбулися у зв`язку з проведенням будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення, також подається документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

У випадках, передбачених абзацами першим та другим цього пункту, державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав до Державного реєстру прав вносить відомості про об`єкт нерухомого майна відповідно до технічного паспорта на такий об`єкт та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Процедуру ведення, функціонування Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, його невід`ємної архівної складової частини та наповнення Державного реєстру прав відомостями про речові права на нерухоме майно, обтяження таких прав визначає .Порядок ведення державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 р. №1141 (далі Порядок №1141).

Відповідно до п. 20 Порядку №1141 (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) з метою проведення державної реєстрації виникнення права власності державний реєстратор вносить до запису про нерухоме майно такі відомості: щодо об`єкта нерухомого майна: тип об`єкта нерухомого майна (житловий будинок, будівля, споруда, квартира, житлове приміщення, нежитлове приміщення тощо); призначення об`єкта нерухомого майна (житловий або нежитловий); площа об`єкта нерухомого майна (загальна та (за наявності) житлова); відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна (найменування та/або присвоєння літера, загальна та (за наявності) житлова площа об`єкта нерухомого майна, який є складовою частиною складної речі та призначений для обслуговування іншої (головної) речі, пов`язаний з нею спільним призначенням та є її приналежністю); адреса об`єкта нерухомого майна; підстава для внесення запису про нерухоме майно: - назва рішення; - дата формування рішення; - індексний номер рішення; прізвище, ім`я та по батькові державного реєстратора; найменування органу державної реєстрації прав або найменування нотаріальної контори, назва нотаріального округу. У разі коли право власності на земельну ділянку, на якій розташований такий об`єкт нерухомого майна, зареєстровано в установленому законодавством порядку, державний реєстратор додатково вносить відомості про реєстраційний номер такої земельної ділянки;

Згідно п. 38 Порядку №1141(в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) зміни до записів Державного реєстру прав вносяться у разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення зазначеного Реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка).

Так, у разі внесення змін у зв`язку з допущенням технічної помилки державний реєстратор вносить до відповідного запису Державного реєстру прав такі відомості:

1) реєстраційний номер, дата і час реєстрації заяви, на підставі якої вносяться зміни до Державного реєстру прав; 2) підстава для внесення змін до запису: назва рішення; дата формування рішення; індексний номер рішення; 3) прізвище, ім`я та по батькові державного реєстратора; 4) найменування органу державної реєстрації прав або найменування нотаріальної контори, назва нотаріального округу. (п. 39 Порядку №1141).

У разі внесення змін у зв`язку із зміною відомостей про нерухоме майно, право власності та суб`єкта цього права, інші речові права та суб`єкта цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта цих прав, що містяться у Державному реєстрі прав, які не пов`язані з проведенням державної реєстрації прав, державний реєстратор вносить до відповідного запису Державного реєстру прав такі відомості:

1) підстава для зміни відомостей: назва документа; дата видачі документа; номер документа; ким виданий (оформлений) документ; додаткові відомості про документ; 2) реєстраційний номер, дата і час реєстрації заяви, на підставі якої вносяться зміни до Державного реєстру прав; 3) підстава для внесення змін до запису: назва рішення; дата формування рішення; індексний номер рішення; 4) прізвище, ім`я та по батькові державного реєстратора; 5) найменування органу державної реєстрації прав або найменування нотаріальної контори, назва нотаріального округу. (п.40 Порядку №1141).

З матеріалів справи вбачається, що 13 вересня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до державного реєстратора виконавчого комітету Житомирської міської ради Гербеди В.Ю. із заявою про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно під реєстраційним номером 8101 (приміщення магазину у АДРЕСА_1 ). В подані й заяві у графі "вид змін" значиться виправлення технічної помилки.

З копії реєстраційної справи №8101 на приміщення магазину в паперовому варіанті та роздрукованих копій документів реєстраційної справи у електронному варіанті, вбачається, що разом із заявою ОСОБА_2 подала наступні документи, зокрема: договір купівлі продажу приміщення магазину від 07.06.2006, витяг з державного реєстру правочинів від 07.06.2006, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (приміщення магазину) від 08.06.2006, довідка фізичної особи-підприємця ОСОБА_16 за вих. №489 від 08.09.2017 щодо технічної характеристики об`єкта нерухомого майна площею 431,1 кв.м.; копії з інвентаризаційної справи №5225 на будівлю (магазин) у АДРЕСА_1 ; виготовлений ФОП ОСОБА_16 технічний паспорт на приміщення магазину.

На підставі поданих заяви та доданих документів, та згідно п.38 Порядку №1141 державним реєстратором виконавчого комітету Житомирської міської ради Гербедою В.Ю. було прийнято рішення №37056191 від 13.09.2017 про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме до запису про площу об`єкту за номером розділу, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 8101 спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Зокрема, відповідно до сформованих 13.09.2017 витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з реєстраційним номером 8101 актуальною інформацією про об`єкт нерухомого майна значиться: приміщення магазину у АДРЕСА_1 загальною площею 431,1 кв.м.

Тобто, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно згідно прийнятого державним реєстратором виконавчого комітету Житомирської міської ради Гербедою В.Ю. рішення було внесено виправлення: загальну площу приміщення магазину змінено з 389,1 кв.м. на 431,1 кв.м.

Встановлено, що підставою для прийняття рішення державним реєстратором виконавчого комітету Житомирської міської ради Гербедою В.Ю. за індексним номером 37056191 від 13 вересня 2017 року на підставі якого було внесено зміни до запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо площі приміщення магазину по АДРЕСА_1 шляхом її збільшення з 389,1 кв.м. до 431,1 кв.м., стали додані до заяви відповідачки ОСОБА_2 документи, зокрема довідка від 08.09.2017 №498 видана ФОП ОСОБА_16 щодо технічної характеристики об`єкта нерухомого майна. В довідці зазначається, що згідно обстеження приміщення магазину по АДРЕСА_1 встановлено, що площа магазину змінилася з 389,1 кв.м. на 431,1 кв.м. за рахунок перепланування без втручання в несучі стіни, що відповідно до постанови КМУ №406 від 07.06.2017 не є самочинним та після завершення робіт введення в експлуатацію не потребує.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що така довідка не може бути підставою для прийняття рішення про внесення змін до запису про об`єкт нерухомого майна, а саме щодо збільшення площі приміщення магазину з наступних підстав.

Питання внесення змін до Реєстру нерухомого майна врегульоване в ч.1 ст. 26 Закону №1952, тому приймаючи рішення про можливість внесення змін державний реєстратор повинен керуватися в першу чергу вимогами Закону, зокрема переліком документів, на підставі яких можлива державна реєстрація права власності, пріоритетом відомостей, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії., в т.ч. раніше.

При цьому, відповідно до ст. 2 Закону №1952 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. (висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №911/3594/17).

Тому проведення державної реєстрації прав на підставі самих лише документів технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна (технічного паспорта) не допускається. Використання таких документів можливе лише з документами перелік, яких визначено у вказаних вище Законі та Порядку. При цьому однією з умов такого використання є відсутність характеризуючих даних про об`єкт в таких документах, зокрема площі.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вважав, що довідка щодо технічної характеристики об`єкта нерухомого майна від 08.09.2017р. №489 не входить до такого переліку документів.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо проведення ОСОБА_2 будівельних робіт у приміщенні магазину літ. "А", які б стали підставою для збільшення площі магазину з 389,1 кв.м. до 431,1 кв.м.

Таким чином, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно згідно прийнятого державним реєстратором виконавчого комітету Житомирської міської ради Гербедою В.Ю. рішення було внесено виправлення: загальну площу приміщення магазину змінено з 389,1 кв.м. на 431, за рахунок включення до площі магазину площу приміщення літ .»В» 42, 3 кв.м., що не є технічною помилкою в розумінні чинного законодавства.

При цьому під час розгляду справи в суді першої інстанції сторони визнавали ту обставину, що приміщення під літ. "В" розташоване за межами будівлі будинку.

Тому суд першої інстанції правильно вважав, що твердження державного реєстратора Гербеди В.Ю. про можливість внесення змін до відомостей Державного реєстру речових прав про зміну площі магазину у зв`язку з проведеним переплануванням є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що зазначена довідка була видана на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 за №406, якою затверджено Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, до яких належать роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1).

Постанова №406 була прийнята у розвиток частини другої статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 за №3038-VI, яка містить перелік документів, що надають право на виконання будівельних робіт.

Відтак, вказана постанова стосується виключно правових та організаційних основ містобудівної діяльності та не стосується питання державної реєстрації прав, а відсутність потреби в отриманні дозвільних документів на виконання будівельних робіт чи відсутність потреби у введенні об`єкта в експлуатацію не може бути підставою для внесення відомостей щодо площі нерухомого майна, без урахування правовстановлюючих документів та інших матеріалів реєстраційної справи.

Окрім того, суд першої інстанції правильно зазначив в рішенні суду про те, що подаючи 13 вересня 2017 року заяву про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідачка ОСОБА_2 вказала, що видом змін є виправлення технічної помилки, а не збільшення площі магазину внаслідок проведеного перепланування та будівельних робіт.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції правильно вважав, що підлягає задоволенню позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині скасування рішення державного реєстратора виконавчого комітету Житомирської міської ради Гербеди В. Ю., індексний номер 37056191 від 13 вересня 2017 року про внесення змін до запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо виправлення загальної площі приміщення магазину по АДРЕСА_1 з 389,1 кв.м. на 431,1 кв.м., із поверненням відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про площу приміщення магазину по АДРЕСА_1 у стан, що існував до моменту державної реєстрації змін проведених на підставі скасованого рішення державного реєстратора виконавчого комітету Житомирської міської ради Гербеди В.Ю., індексний номер 37056191 від 13 вересня 2017 року шляхом державної реєстрації таких змін.

Разом з тим колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог до державного реєстратора виконавчого комітету Житомирської міської ради Гербеди В.Ю. та приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О., з огляду на таке.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 01 квітня 2020 року в справі № 520/13067/17 зробила висновок про те, що позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса, яку позивач визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Спір про скасування рішення про внесення змін до запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно має розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна. Належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Державний реєстратор не може виступати належним відповідачем у такому спорі. Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року в справі № 520/13067/17.

Зміст і характер відносин між учасниками справи в цій справі, встановлені судом першої інстанції обставини справи, підтверджують, що спір виник між позивачем та ОСОБА_2 . Отже, державний реєстратор виконавчого комітету Житомирської міської ради Гербеда В. Ю. та приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т. О. є неналежними відповідачами, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог, пред`явлених до них, необхідно було відмовити.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що приміщення літ. »В» загальною площею 42,3 кв.м. є допоміжним приміщенням магазину, а право власності на це приміщення ОСОБА_2 набула на підставі договору купівлі-продажу від 07.06.2006 року.

З матеріалів справи вбачається, що будинок по АДРЕСА_4 та по АДРЕСА_1 є одним і тим же об`єктом нерухомості.

З наявних в матеріалах справи документів, зокрема матеріалів інвентаризаційної справи БТІ №5225 по будинку по АДРЕСА_4 вбачається, що станом на 06.11.1950 на прибудинковій території значиться житловий будинок літ. »А», сарай літ. "Б", сарай літ. "В", п/п підвал №1 огорожа, №2 ворота.

В листі начальника ВЖРЕП -№3 від лютого місяця 1996 року за №1-73, який було адресовано до відділу управління комунальною власністю міськвиконкому вказується, що будівля жилого будинку по. АДРЕСА_5 , разом з вбудованим приміщення магазину № НОМЕР_1 , введено в експлуатацію в 1917 році. Загальна площа магазину (підвальне приміщенням 176,3 кв.м. та перший поверх магазину 212,8 кв.м.) становить 389,1 кв.м.

Згідно реєстраційного посвідчення від 10.12.1999, приміщення магазину № НОМЕР_1 загальною площею 389,1 кв.м. було зареєстровано Житомирським обласним комунальним підприємством по технічній інвентаризації за Товариством покупців членів трудового колективу гастроному № 90 на праві колективної власності на підставі договору купівлі продажу від 30.04.1996 року.

Відповідно до довідки характеристики № А-5225 від 22.12.1999, яка видана Житомирським обласним комунальним підприємством по технічній інвентаризації Товариству покупців членів трудового колективу гастроному № 90 площа приміщення магазину літ "А" по. АДРЕСА_1 становить 389,1 кв.м. За заявою власника відчужується магазин, який складається із приміщення літ. «А». Аналогічні відомості зазначені і в довідці характеристиці № А-5225 від 13.12.2002 року.

На підставі рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 26.12.2000 за №762 "Про оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна" 03.01.2003 товариству з обмеженою відповідальністю "Михайлівське" було видано свідоцтво про належність товариству на праві колективної власності приміщення магазину по АДРЕСА_1 . В цілому об`єкт складається з приміщень магазину загальною площею 389,10 кв.м.

В подальшому, згідно договору купівлі - продажу від 28.01.2003 ТОВ "Михайлівське" продало приміщення магазину площею 389,1 кв.м. ТОВ "Аквітас Консалтінг".

На підставі договору купівлі-продажу від 13.02.2003 між ТОВ "Аквітас консалтінг" та ОСОБА_15 , остання купила приміщення магазину літ "А", площею 389,1 кв.м., що розташований в АДРЕСА_1 .

Як вказувалося вище, в подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 07.06.2006 приміщення магазину ОСОБА_15 відчужила відповідачці ОСОБА_2 . Згідно п.1 договору купівлі-продажу об`єкт складається з приміщень магазину загальною площею 389,1 кв.м.

Відтак, в жодному із зазначених документів не зазначено, що до магазину по АДРЕСА_1 загальною площею 389,1 кв.м. входить також допоміжне приміщення загальною площею 42, 3 кв.м.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ОСОБА_2 набула право власності на допоміжне приміщення загальною площе 42,3 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу від 07.06.2006 року спростовуються матеріалами справи. Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що договір купівлі-продажу магазину від 30.06.1996 року, в якому вказано, що площа цілісного майнового комплексу становить 446 кв.м., свідчить про те, що приміщення літ.» В» площею 42,3 кв.м. не було і не є сараєм, а є павільйоном, який призначений для обслуговування виключно магазину, як його допоміжне приміщення, а не до будинку позивача, яка придбала квартиру у ньому лише у 2007 році. Колегія суддів вважає, що даний договір не має правового значення, оскільки за договором купівлі-продажу від 30.06.1996 року ОСОБА_2 не набувала права власності на приміщення магазину літ. »А». При цьому, якщо навіть до площі магазину літ «А» 389,1 кв.м. додати площу приміщення літ »В» 42,3 кв.м. то це дорівнюватиме 431, 4 кв.м., що не відповідає площі 446 кв.м. вказаній у договорі купівлі-продажу від 30.06.1996 року.

Крім того колегія суддів зазначає, якщо ОСОБА_2 вважала, що при державній реєстрації за нею права власності на приміщення магазину літ «А» помилково не було включено приміщення літ. «В» площею 42,3 кв.м., то їй до державного реєстратора разом із заявою необхідно було подати докази на які вона посилається в апеляційній скарзі- викопіювання з генерального плату станом на 27.10.1995, копію договору купівлі- продажу приміщення цілісного майнового комплексу комунального майна підприємства гастроному №90 ( магазину) від 30.06.1996, а не довідку від 08.09.2017 №498 видану ФОП ОСОБА_16 та технічний паспорт на приміщення магазину виготовлений ФОП ОСОБА_16 18.08.2017 року, які свідчать , що площа магазину збільшилася внаслідок проведеного перепланування та будівельних робіт.

З огляду на наведене рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_1 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_14 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 18 липня 2022 року в частині задоволення позову скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Житомирської міської ради Гербеди Віталія Юрійовича, індексний номер 37056191 від 13 вересня 2017 року про внесення змін до запису за номером розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 8101 щодо виправлення загальної площі приміщення магазину по АДРЕСА_1 з 389,1 кв.м. на 431,1 кв.м., повернувши відомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про площу приміщення магазину по АДРЕСА_1 у стан, що існував до моменту державної реєстрації змін проведених на підставі скасованого рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Житомирської міської ради Гербеди Віталія Юрійовича, індексний номер 37056191 від 13 вересня 2017 року шляхом державної реєстрації таких змін.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до державного реєстратора виконавчого комітету Житомирської міської ради Гербеди Віталія Юрійовича, приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Стражник Тетяни Олексіївни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Повний текст судового рішення складено 02 листопада 2022 року.

Головуючий

Судді