Справа № 308/7190/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді - Шумило Н.Б.

за участю секретаря - Луцака В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Суязової Галини Василівни про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в цивільній справі №308/7190/21,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебувала цивільна справа №308/7190/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та Державної казначейської служби України про стягнення з держави за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 500 000,00 (п`ятсот тисяч) гривень та моральну шкоду в розмірі 100 000,00 (сто тисяч) гривень.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 травня 2022 року позов задоволено частково, стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 грн. компенсації моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

13 травня 2022 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Суязової Галини Василівни надійшла заява, згідно якої просила прийняти рішення про розподіл судових витрат. В обґрунтування заяви зазначає, що у судовому засіданні 10 травня 2022 року представником позивача до закінчення судових дебатів у справі було проголошено заяву, що докази понесення судових витрат по справі будуть подані протягом п`яти днів після прийняття судового рішення, позаяк на день винесення судового рішення позивачем не були оплачені всі послуги на правничу допомогу. Під час подання позовної заяви позивачем вказано, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат становить 15000,00 грн. Під час розгляду справи позивачем понесено витрати на правничу допомогу на загальну суму 6400,00 грн., на підтвердження надає документи щодо надання правничої допомоги, її обсяг та вартість.

У відповідності до ст. 270 ЦПК України суд ухвалює додаткове судове рішення без виклику сторін.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи №308/7190/21, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 травня 2022 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 грн. компенсації моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

При ухваленні судового рішення у справі № 308/7190/21 від 10 травня 2022 року судом не було вирішено питання про судові витрати, а саме про витрати на професійну правничу допомогу.

Так, у відповідності до ч. ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем було заявлено вимогу про стягнення на його користь матеріальну шкоду в розмірі 500 000,00 (п`ятсот тисяч) гривень та моральну шкоду в розмірі 100 000,00 (сто тисяч) гривень.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження)».

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до положень ч.4 ст.62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

До заяви від 13.05.2022 року представником позивача долучено:

-Копію договору між ОСОБА_1 (замовник) та адвокатом Суязовою Галиною Василівною від 01 квітня 2021 № МСЕ-1, за умовами якого замовник замовляє, а виконавець зобов`язується надати замовнику послуги юридичного характеру - правову допомогу у справі щодо відшкодування шкоди, завданою бездіяльністю органу слідства щодо не розслідування кримінальної справи по підпалу автомобіля. У пункті 3.5 Договору сторони узгодили, що вартість послуг наданих виконавцем за умовами даного Договору складає 800 грн. за одну людино-годину/ одиницю роботи грн.

-Акт -1 здачі приймання наданих послуг за Договором №МСЕ-1 від 01 квітня 2021 року, згідно якого адвокат Суязова Г.В. надала а замовник ОСОБА_1 прийняв юридичні послуги (підготовка правової позиції та написання позовної заяви про стягнення матеріальної та моральної шкоди) вартістю 4 000,00 грн. станом на 03.06.2021 року, який підписаний ОСОБА_2 та ОСОБА_1 03.06.2021 року;

-Квитанцію до прибуткового касового ордера №22 від 01.07.2021 року, згідно якого ФОП ОСОБА_2 від ОСОБА_1 на підставі договору №МСЕ-1 від 01.04.2021 року, акт №1 від 03.06.2021 р. було прийнято грошові кошти в сумі 4 000,00 грн.;

-Акт -2 здачі приймання наданих послуг за Договором №МСЕ-1 від 01 квітня 2021 року, згідно якого адвокат Суязова Г.В. надала а замовник ОСОБА_1 прийняв юридичні послуги (участь у судовому засіданні 13.01.2022 року по справі №308/7190/21) вартістю 1 200,00 грн. станом на 13.01.2022 року, який підписаний ОСОБА_2 та ОСОБА_1 13.01.2022 року;

-Рахунок-фактуру №188 від 24 січня 2022 року, у якому зазначено: постачальник - ФОП ОСОБА_2 , платник - ОСОБА_1 , найменування - юридичні послуги згідно акту 3 від 13.01.2022 року, сума - 1 200,00 грн.;

-меморіальний ордер №@2PL746056 від 01.02.2022 року, згідно якого ФОП ОСОБА_2 отримала кошти в сумі 1 200,00 грн., призначення платежу - юридичні послуги, ОСОБА_1 ;

-Акт -3 здачі приймання наданих послуг за Договором №МСЕ-1 від 01 квітня 2021 року, згідно якого адвокат Суязова Г.В. надала а замовник ОСОБА_1 прийняв юридичні послуги (написання та подання письмового викладу промови у судових дебатах; участь у судовому засіданні 10.05.2022 року по справі №308/7190/21) вартістю 1 200,00 грн. станом на 10.05.2022 року, який підписаний ОСОБА_2 та ОСОБА_1 10.05.2022 року;

-Рахунок-фактуру №15/2022 від 10 травня 2022 року, у якому зазначено: постачальник - ФОП ОСОБА_2 , платник - ОСОБА_1 , найменування - юридичні послуги згідно акту 3 від 10.05.2022 року, сума - 1 200,00 грн.;

-меморіальний ордер №@2PL169913 від 11.05.2022 року, згідно якого ФОП ОСОБА_2 отримала кошти в сумі 1 200,00 грн., призначення платежу - юридичні послуги, ОСОБА_1 .

- Згідно положень ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Під час судових дебатів 10.05.2022 року представник позивача - адвокат Суязова Г.В. зробила заяву про те, що докази на підтвердження витрат у зв`язку з розглядом справи будуть подані стороною позивача протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відповідно до частини дев`ятої статті 83 ЦПК України копії доказів, (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Порушення позивачем приписів ч. 9 ст. 83 ЦПК України, а саме, не направлення відповідачам доказів, які підтверджують факт понесення ним витрат на правову допомогу, позбавляє іншу сторону (відповідача) можливості підготувати та подати до суду відповідні заперечення проти таких вимог, що в свою чергу, порушує принципи диспозитивності та змагальності сторін.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено такі висновки: «із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. … саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відтак, оскільки склад і розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, підлягає доведенню, порушення заявником свого процесуального обов`язку та ненаправлення іншій стороні всіх копій доказів на підтвердження дійсності понесення на правничу допомогу витрат призводить до порушення принципу змагальності, неможливості іншим учасникам судового розгляду ознайомитись із їхнім змістом, позбавляє можливості надати свої заперечення щодо обсягів витрат, а також правильності їх обрахунку. При цьому, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.02.2021р. у справі № 910/14138/18.

Верховний Суд у додатковій постанові від 21.08.2019 у справі №922/2821/18 зазначив, що у випадку недотримання заявником вимог щодо належного направлення відповідних копій документів іншій стороні, а також у разі ненадання суду доказів підтвердження факту такого надсилання, суд не може брати до уваги докази понесення витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду відповідної заяви, адже відсутні підстави для задоволення заяви відповідача про відшкодуванні витрат на правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення з цього питання.

Згідно ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як вбачається з матеріалів справи, до заяви про ухвалення додаткового рішення представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Суязовою Галиною Василівною були долучені зазначені вище документи. Разом з тим, в порушення вимог частини дев`ятої ст. 83 ЦПК України до заяви не було додано доказів їх направлення іншим учасникам справи.

Таким чином, так як суд у відповідності до положень ч.9 ст.83 ЦПК України не бере до уваги відповідні докази, додані ОСОБА_2 до заяви про прийняття рішення про розподіл судових витрат, суд приходить до висновку, що стороною позивача не доведено допустимими, в розумінні статті 78 ЦПК України, доказами обставини понесення ним витрат на правничу допомогу, в зв`язку із чим, заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Суязової Галини Василівни про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не підлягає задоволенню.

Згідно положень ч.5 ст.270 ЦПК України додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 258, 260, 270 України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Суязової Галини Василівни про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в цивільній справі №308/7190/21,- відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило