Справа № 522/5052/18
Провадження №2/522/441/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням судді Єршової Л.С.,

за участю секретаря судового засідання Тончевої П.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Приміча Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

В інтересах позивача ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , до суду звернувся адвокат Черемнов Д.В., з позовом до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , у якому просить стягнути з ОСОБА_3 на свою на користь матеріальну шкоду в розмірі 21760,34 грн. та моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн., завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 квітня 2017 року громадянин ОСОБА_3 в місті Одесі за адресою: вул. Сегедська/пров. Лунний, о 16 год. 00 хв., керуючи автомобілем марки «Toyota Mark II», д/н НОМЕР_3 , при виїзді на головну дорогу не надав ОСОБА_2 переваги в русі та допустив зіткнення з автомобілем марки «Scoda Fabia», д/н НОМЕР_4 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Також, внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 були отримані тілесні пошкодження.

Винним у вчиненні даного ДТП було визнано ОСОБА_3 , якого постановою Приморського районного суду від 26 травня 2017 року було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

У зв`язку з цим, позивачу була заподіяна матеріальна шкода на загальну суму 121760,34 грн., яка визначена висновком сертифікованого суб`єкту оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4

08 червня 2017 року позивач подала до ПрАТ «СК «УНІКА» заяву про виплату матеріального збитку, отриманого внаслідок ДТП.

ПрАТ «СК «УНІКА» було прийнято рішення щодо виплати позивачу страхового відшкодування у сумі 100000,00 грн. Дана сума була перерахована на реквізити, вказані позивачем в заяві про виплату матеріального збитку, в передбачений законодавством термін.

Отже різниця між сумою, яку позивач отримала згідно п. 30.2. ст. 30 Закону та сумою завданого матеріального збитку становить 21760,34 грн.

На думку позивача, відповідач має їй сплатити, як власнику автомобіля, різницю між загальною вартістю матеріальної шкоди, завданої позивачу у розмірі 121760,34 грн. та страховим відшкодуванням у розмірі 100000,00 грн., що становить 21760,34 грн.

Крім того, позивач ОСОБА_2 вважає, що неправомірними діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яка полягає у завданні тілесних ушкоджень закритої черепно-мозкової травми, струсу мозку, забою грудної клітки, забою правого колінного суглобу. У зв`язку з отриманими травмами позивач зазнавала постійних фізичних страждань через головні болі, запаморочення та порушення сну. Через забої грудної клітки та колінного суглобу позивачці було важко пересуватися, через що їй довелося відмовитися від звичайного ритму життя. Окрім цього, їй довелося понести додаткові витрати на лікування. У зв`язку з пошкодженням автомобіля, позивачу та її сім`ї довелося користуватися громадським транспортом, що викликало суттєві незручності у пересуванні, зокрема і через отримані нею травми.

Таким чином, позивач вважає, шо в результаті ДТП з боку відповідача їй завдана моральна шкода у розмірі 100000,00 грн.

Також позивачем було сплачено судовий збір за подачу позовної заяви до суду у розмірі 1766,00 грн.

На підставі викладеного вище, позивач звернулася до суду та просить стягнути вищевказані витрати з відповідача.

Предмет та підстава позову - стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Бойчука А.Ю. від 26.04.2018 року відкрито провадження по справі.

У зв`язку з закінченням повноважень судді Бойчука А.Ю., за допомогою системи автоматизованого документообігу суду визначено, що розгляд цієї справи здійснюватиме суддя Приморського районного суду м. Одеси Єршова Л.С. (протокол повторного авторозподілу від 28.01.2019 року).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Єршової Л.С. від 04.02.2019 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди було прийнято до провадження з призначенням справи до розгляду у спрощеному порядку.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2019 року призначено у справі № 522/5052/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, судово-медичну експертизу, на час проведення експертизи провадження по справі було зупинено.

25.10.2021 року на адресу суду з КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» надійшов лист, відповідно до якого повідомлено, що експертиза не може бути проведена без участі експерта психіатра та неможливо відповісти на питання №2, тобто «Чи була ситуація, що пов`язана з ДТП психотравмуючою для ОСОБА_2 ? Які інтенсивність та тривалість психотравмуючого впливу зазначеної ситуації? Якщо дана ситуація була психотравмуючою, то чи нанесено ОСОБА_2 моральну шкоду з психологічної точки зору? Якщо так, то який можливий розмір відшкодування нанесеної ОСОБА_2 моральної шкоди з психологічної точки зору?».

Ухвалою суду від 27.10.2021 рок упровадження у справі було відновлено.

27.01.2022 року на адресу суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_3 на позовну заяву ОСОБА_2 , у якому відповідач фактично визнав суму матеріальної шкоди, завданої позивачу у розмірі 21760,34 та не заперечував щодо її стягнення за умови передачі позивачем відповідачу деталей та агрегатів, які були пошкоджені на автомобілі «Scoda Fabia», д/н НОМЕР_4 , внаслідок ДТП, яка відбулася 10.04.2017 року. З розміром моральної шкоди відповідач категорично не погодився, вважаючи її надто завищеною.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 адвокат Черемнов Д.В. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Приміч Д.В. у судовому засіданні частково заперечував проти задоволення позову.

Дослідивши, надані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд встановив, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №241557 від 27.04.2017 року, 10 квітня 2017 року громадянин ОСОБА_3 в місті Одесі за адресою: вул. Сегедська/пров. Лунний, о 16 год. 00 хв., керуючи автомобілем марки «Toyota Mark II», д/н НОМЕР_3 , при виїзді на головну дорогу не надав ОСОБА_2 переваги в русі та допустив зіткнення з автомобілем марки «Scoda Fabia», д/н НОМЕР_4 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с.9).

Власником автомобілю «Scoda Fabia», д/н НОМЕР_4 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 01.01.2011 року, є ОСОБА_2 .

Постановою Приморського районного суду м. Одеси (справа №522/8282/17) від 26.05.2017 року ОСОБА_3 було визнано винним у вищевказаній ДТП (а.с.6).

На час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «УНІКА» згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АІ/9896927 від 02.08.2016 року (а.с.160).

Ліміт відповідальності Страховика за шкоду заподіяну майну на дату ДТП, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АІ/9896927 становить - 100000,00 грн.

Позивач 12.04.2017 року звернулася до страховика з повідомленням про настання ДТП, визнання події страховим випадком та здійснення страхового відшкодування спричинених збитків (а.с.7).

Відповідно до Висновку експерта №291/5-17 від 15.05.2017 року (а.с.35, 44-45), складеного експертом Баранковим О.О.:

- ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу «Scoda Fabia», д/н НОМЕР_4 становить 171372,72 грн.;

- вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Scoda Fabia», д/н НОМЕР_4 становить 121760,34 грн.;

- вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Scoda Fabia», д/н НОМЕР_4 , становить 121760,34 грн.

22.08.2017 року ПрАТ «СК «УНІКА» виплатило ОСОБА_2 суму страхового відшкодування у розмірі 100000,00 грн. (а.с.159-161).

Таким чином, судом встановлено що різниця між загальною вартістю матеріальної шкоди завданої позивачу у розмірі 121760,34 грн. та страховим відшкодуванням у розмірі 100000,00 грн., складає 21760,34 грн.

Щодо вимог ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди у розмірі 100000,00 грн. суд зазначає наступне.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Таким чином, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частинами третьою та четвертою статті 23 ЦК України визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Відповідно до положень частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено наявність причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями ОСОБА_3 та завданою ОСОБА_2 моральною шкодою.

Також суд вважає, що позивачем доведено, що неправомірними діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яка полягає у фізичних та душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я (закритої черепно-мозкової травми, струсу мозку, забою грудної клітки, забою правого колінного суглобу), що підтверджується консультативним висновком КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» (а.с.10-13).

Таким чином, установивши, що дії ОСОБА_3 призвели до моральних страждань та переживань, втрати нормальних життєвих зв`язків, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню 2000,00 гривень.

При цьому суд враховує, що з огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнала ОСОБА_2 .

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в сумі 21760,34 грн., суд зазначає наступне.

ОСОБА_2 як власником автомобіля доведено факт завдання їй шкоди ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована ПрАТ «СК «УНІКА», і суд вбачає, що між діями ОСОБА_3 , вина якого в ДТП визнана постановою суду і шкодою, завданою ОСОБА_2 , є безпосередній причинний зв`язок.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

За п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Крім того, суд зазначає, що під час розгляду справи відповідачем або його представником розмір завданої матеріальної шкоди не заперечувався.

Таким чином, суд вважає, що в цій частині позов підлягає задоволенню, а саме підлягає стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 різниця між загальною вартістю матеріальної шкоди завданої позивачу у розмірі 121760,34 грн. та страховим відшкодуванням у розмірі 100000,00 грн., що складає 21760,34 грн.

Щодо доводів представника відповідача ОСОБА_5 щодо вирішення питання про передачу відповідачу деталей та агрегатів пошкодженого автомобіля після відшкодування збитків позивачу, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 14 Постанови пленуму ВССУ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, статтею 30 Закону України №1961-IV не передбачено відшкодування шкоди у розмірі ринкової вартості транспортного засобу до ДТП в разі його фізичного знищення, оскільки таке стягнення фактично призведе до отримання позивачем доходу у вигляді вартості транспортного засобу після ДТП.

Зокрема, така позиція узгоджується з висновками ВС, викладеними у постановах від 13.02.2019 року (справа № 207/2838/15) та від 25.09.2019 року (справа № 280/1144/14-ц).

В свою чергу, під час судового засідання представник позивача зазначив, що ОСОБА_2 відновила пошкоджений транспортний засіб, здійснивши його ремонт, не надаючи доказів обсягу таких витрат.

Отже, судом встановлено, що автомобіль позивача, фактично відремонтований, а тому в суду відсутні підстави вважати даний транспортний засіб фізично знищеним або таким, що не підлягає відновленню, внаслідок чого, доводи представника відповідача Приміча Д.В. щодо вирішення питання про передачу відповідачу деталей та агрегатів пошкодженого автомобіля після відшкодування збитків позивачу, є неспроможними.

За нормами ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України, задовольняючи позовні вимоги, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати:

-судовий збір за матеріальну вимогу у розмірі 1752,00 грн. (а.с.14);

-судовий збір за нематеріальну вимогу у розмірі 700,80 грн. (а.с.15).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, виходячи з пропорційного розміру задоволених позовних вимог ОСОБА_2 , суд вбачає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача судовий збір у розмірі 1766,00 грн.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача, заява представника відповідача адвоката Приміча Д.В. про стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 81, 89, 258, 264, 265, 268, 280-283, 288, 289, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , матеріальну шкоду у розмірі 21760,34 грн. (двадцять одна тисяча сімсот шістдесят гривень 34 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , моральну шкоду у розмірі 2000,00 (дві тисячі гривень 00 коп.) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , суму сплаченого судового збору у розмірі 1766,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят шість гривень 00 коп.).

В іншій частині позовних вимог, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено та підписано 07.11.2022 року.

Суддя Л.С. Єршова