ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5975/22 Справа № 185/8382/21 Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко В. М. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Деркач Н.М.,

суддів: Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.,

при секретарі Усик А.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення осіб апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», ОСОБА_4 , про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій просив стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування майнової шкоди 34 747,53 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн; вирішити питання щодо понесених судових витрат, які складаються з судового збору у розмірі 908 грн, вартості послуг оцінювача ФОП ОСОБА_5 2500 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн, яка складається з послуг адвоката за юридичну консультацію та складення позову.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідач ОСОБА_3 18 травня 2021 року об 11.40 годині по вул. Дніпровська, 243А м. Павлограда керував транспортним засобом марки Кіа-Rіо, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не витримав безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки Тоуота Аuris, д.н.з. НОМЕР_2 , який зупинився попереду. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 ПДР України. У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2021 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 850 грн. Пошкоджений автомобіль Тоуота Аuris, д.н.з. НОМЕР_2 на праві власності належить ОСОБА_1 . Тоді, як власником автомобіля Кіа-Rіо, д.н.з. НОМЕР_1 , є третя особа ОСОБА_4 . Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», яке сплатило позивачу 58 000 грн відповідно до угоди № 17266 від 02 липня 2021 року. Тоді як, відповідно до звіту ФОП ОСОБА_5 № 9221 від 07.07.2021 року про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки Тоуота Аuris, д.н.з. НОМЕР_2 , складає 92 747,53 грн, а витрати на проведення вказаного дослідження 2 500 грн. Тому відповідач повинен сплатити позивачу різницю між виплатою страхової компанії та вартістю відновленого ремонту, що складає 34 747, 53 грн. Крім того, позивачу спричинені моральні страждання у зв`язку з пошкодженням його автомобіля, оскільки він є особою з інвалідністю та йому вкрай необхідна була мобільність у пересуванні, що, як наслідок, потягло тривалу зміну усталеного способу і ритму його життя. Розмір завданої моральної шкоди він оцінює у сумі 10 000 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по справі, а саме: суму сплаченого судового збору у розмірі 101 грн 46 коп, витрати, пов`язані з наданням професійної правової допомоги, у розмірі 2 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати, пов`язані з наданням професійної правової допомоги, у розмірі 2 000 грн.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача різниці у вартості фактичного ремонту автомобіля позивача та страхової виплати.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля Тоуота Аuris, д.н.з. НОМЕР_2 .

Із постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2021 року вбачається, що водій ОСОБА_3 18 травня 2021 року об 11.40 годині по вул. Дніпровська, 243А м. Павлограда, керував транспортним засобом марки Кіа-Rіо, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не витримав безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки Тоуота Аuris, д.н.з. НОМЕР_2 , який зупинився попереду. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 ПДР України. У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.06.2021 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 850,00 грн.

Власником автомобіля марки Кіа-Rіо, д.н.з. НОМЕР_1 , є третя особа ОСОБА_4 , який застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», з обсягом відповідальності за шкоду, заподіяну майну у розмірі 130 000 грн, нульовим розміром франшизи, що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 201687837 від 28.10.2020 року.

Як вбачається зі звіту ФОП ОСОБА_5 № 9221 від 07.07.2021 р. про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля марки Тоуота Аuris, д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження складає 62 408, 77 грн., а вартість відновлювального ремонту - 92 747,53 грн.

Як вбачається з угоди № 17266 від 02 липня 2021 року, укладеної між ПАТ «УАСК АСКА» та ОСОБА_1 , керуючись п. 36.2 ст. 36 Закону N 1961-IV, сторони, за взаємною згодою, домовились, що розмір страхового відшкодування становить 58 000 грн ( пункт 2 зазначеної угоди).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що вартість відновлювального ремонту його автомобіля, який був пошкоджений у результаті ДТП з вини відповідача, перевищує страхову виплату, тому різниця між цими сумами підлягає стягненню з відповідача.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у сумі 5000 грн та відсутності підстав для задоволення інших позовних вимог з огляду на те, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Матеріалами справи встановлено, що розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, відповідно до полісу № 201687837 від 28.10.2020 року становить 130 000 грн на одного потерпілого.

Як вбачається зі звіту ФОП ОСОБА_5 № 9221 від 07.07.2021 року про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля марки Тоуота Аuris, д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження складає 62 408, 77 грн, а вартість відновлювального ремонту - 92 747,53 грн.

ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» сплатило позивачу 58 000 грн відповідно до Угоди № 17266 від 02 липня 2021 року.

Наведені вище норми закону та фактичні обставини справи свідчать про те, що повна вартість відновлювального ремнту автомобіля позивача після ДТП у межах страхового ліміту, передбаченого полісом № 201687837 від 28.10.2020 року.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного правового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача різниці у сумі між фактичною вартістю ремонту та виплаченою страховою сумою, оскільки зазначена різниця не перевищує страховий ліміт.

За таких обставин колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги в цій частині.

Що стосується доводів апеляційної скарги про неправильно визначений судом першої інстанції розмір суми відшкодування моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, то апеляційний суд вважає їх безпідставними з огляду на те, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції, їм дана правильна, належна правова оцінка з урахуванням статей 23, 1167 ЦК України та положень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. (з подальшими змінами та доповненнями), "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів попередньої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який дав їм належну правову оцінку.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

З огляду на те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, то судові витрати не підлягають перерозподілу.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко