Справа №303/6565/22
6/303/102/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого-судді Мирошниченко Ю.М.

при секретарі Варга Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачево подання приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича, боржник: ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, -

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Ярошевський Д.А. звернувся до суду із подання про визначення части майна боржника у майні, яким він володіє спільної з іншими особами, боржник: ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 .

Подання мотивоване тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А. знаходиться зведене виконавче провадження №68351983 до складу якого входить виконавче провадження №68295049 з виконання виконавчого листа №303/407/13-к від 12.02.2014 року та виконавче провадження №68296348 з виконання виконавчого листа №303/2817/19 від 09.08.2019 року. 24.01.2022 року винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень №68295049 та №68296348. Боржник ухиляється від добровільної сплати боргу. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, боржнику ОСОБА_1 належить на праві спільної сумісної власності квартира за адресою: АДРЕСА_1 , іншим співвласником є ОСОБА_3 . Право власності на дане майно набуте на підставі свідоцтва про право власності на житло на підставі рішення МВК №177 від 09.08.2005 року

Виконавець та стягувач в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце судового засідання повідомлялися своєчасно. Боржник ОСОБА_1 з огляду на положення ст. ст. 128 ч. 2, 130 ч. 3 ЦПК України також вважається належним чином повідомленим про час, дату і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 443 ЦПК України неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Розглянувши подання, подані приватним виконавцем документи, суд приходить до висновку, що таке подання слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно виконавчого листа №3030/2817/19 від 26.06.2019 року виданого Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 165511,80 гривень заборгованості та 1655,08 гривень судових витрат (а.с. 3).

Відповідно до виконавчого листа №303/704/13-к виданого Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області від 27.05.2013 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 6318,37 гривень у відшкодування матеріальної шкоди та 80 000 гривень у відшкодування моральної шкоди (а.с. 4).

24.01.2022 року приватним виконавцем Ярошевським Д.А. відкрито виконавчі провадження ВП №68295049 та ВП №68296348 (які в подальшому були зведені в одено ВП №68351983) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 16511,80 гривень заборгованості, 1655,08 гривень відшкодування витрат по сплаті судового збору, 6318,37 гривень відшкодування матеріальної шкоди та 80 000 гривень відшкодування моральної шкоди (а.с. 6).

Станом на час розгляду справи боржником вимоги виконавчого документу не виконано.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №309464763 від 09.09.2022 року ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2 . Іншим співвласником вищезазначеної квартири є ОСОБА_3 (а.с. 7-9).

Іншого майна належного боржнику під час примусового виконання рішення суду приватним виконавцем не виявлено.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до положень ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до ч.6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно з ст.443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Частиною першою статті 368 ЦК України визначено, що спільна сумісна власність - це спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, провадиться згідно зі статтею 370 ЦК України, відповідно до якої співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Відповідно до ч. 2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Доказів того, що між боржником та заінтересованими особами були домовленості щодо іншого розподілу часток в праві спільної сумісної власності, суду не надано.

Верховний Суд у постанові від 11.04.2018 року у справі № 464/2227/17 зазначив, що визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності є необхідним для здійснення виконавчого провадження і визначення частки не призведе до звуження належних боржнику прав на житло, оскільки предметом розгляду подання не є звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Боржник у добровільному порядку рішення суду не виконує, при примусовому виконанні судового рішення, грошових коштів які б були виявлені для погашення заборгованості та майна у нього не має. Отже, наявні в матеріалах подання докази свідчать про умисне ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на боржника.

Судом враховано, що згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини, а саме рішенням від 17.05.2005 року по справі Чіжов проти України визначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок і так, щоб ця система (виконання рішень) була ефективною як в теорії, так і на практиці. А виконання рішень має відбуватись таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та, що система ефективна і законодавчо і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, встановленої параграфом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Велика Палата Верховного Суду 15 січня 2020 року по справі № 367/6231 /16-ц зазначила, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Враховуючи вказане вище, суд приходить до переконання, що визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення з боргу із боржника, який немає іншого майна, на яке може бути звернено стягнення.

Визначення такої частки не призведе до звуження належних боржнику прав на житло чи на інше майно, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Таким чином, суд вважає, що частка боржника ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_2 , складає Ѕ частки.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що подання слід задовольнити, оскільки рішення суду не виконується та у боржника відсутнє майно, на яке б могло бути стягнення, тому є всі підстави для визначення частка майна боржника, якою він володіє спільно з іншими особами, складає у розмірі 1/2 частки.

Керуючись ст.ст. 222, 258-260, 438 ЦПК України, ст.48 Закону України " Про виконавче провадження", суд, -

УХВАЛИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича, боржник: ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами - задовольнити.

Визначити, що частка майна боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , у квартирі АДРЕСА_2 , якою він володіє з іншими особами, становить Ѕ (одну другу) частки.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем складення ухвали суду.

Головуючий Юрій Мирошниченко