ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2022 року м.Суми

Справа №592/10303/20

Номер провадження 22-ц/816/928/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

за участю секретаря судового засідання Чуприна В.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа управління «Служба у справах дітей Сумської міської ради»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 січня 2022 року в складі судді Катрич О.М., постановленого в м. Суми,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом у вересні 2020 року позивач просив визначити місце проживання доньки, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з її батьком, ОСОБА_1 .

Свої вимоги обґрунтував тим, що в період з 2010 по 2020 роки він перебував у фактичних шлюбних відносинах з відповідачкою, а ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася дитина ОСОБА_4 . Вказує, що у 2019 році відносини між ним та відповідачем стали псуватися. В травні 2020 року відповідачка пішла остаточно. Крім того, остання повідомила його, що донька буде жити з ним на що він погодився. Відповідачка не приходила до дитини жодного разу, хоча він і не заважав їй із нею спілкуватися. Після припинення шлюбних відносин у 2020 році він разом із донькою переїхав та винаймає іншу квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , де вони мешкають по даний час. Зазначає, що він має постійне місце роботи та стабільний дохід, а його робочий графік дає можливість приділяти достатній час доньці, відводити до школи, гуляти та займатися з нею вечорами. В квартирі де вони мешкають обладнано місце для занять та відпочинку дитини. Оскільки на даний час відповідач відмовляється щоб дитина мешкала з ним, а згоди щодо цього питання вони не дійшли, він вимушений звернутися до суду з даним позовом.

В жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила суд визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з нею матір`ю дитини.

Свої вимоги мотивує тим, що з 2009 року по травень 2020 року вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, від яких вони мають доньку. Приблизно з 2013 року у них з відповідачем почали псуватися стосунки, оскільки останній її ревнував, ображав та принижував в присутності доньки. Неодноразово застосовував до неї фізичне насильство, а щодо доньки вчиняв психологічне насильство. Вказує, що з часом донька дорослішала і почала копіювати негативну поведінку свого батька та психологічно віддалятися від неї. При цьому батько налаштовує дитину проти неї. Вказує, що жодної згоди на проживання дитини з батьком вона не давала, хоча з травня 2020 року вона дійсно проживає з ним. Зазначає, що своєї власної думки дитина не має, оскільки перебуває під впливом батька. Зазначає, що вона мешкає в будинку разом зі своєю мамою, бабусею дитини і в ньому достатньо простору для обладнання місця для навчання та відпочинку доньки, створено всі умови для гармонійного розвитку дитини в атмосфері любові до своєї сім`ї та родини, свого народу та Батьківщини, поваги до особистості дитини, поваги до прав і свобод інших людей. При цьому зазначає, що відповідач не має постійного місця роботи та доходів, а як фізична особа підприємець зареєструвався за три тижні до подання первісного позову до суду. Крім того, підприємницька діяльність це діяльність з ненормованим робочим днем. Договір оренди квартири де проживає відповідач з дитиною також укладено за один місяць до звернення його до суду, а саме 01.08.2020 року, крім того, вказаний договір укладено всього на рік, а тому є ризик того, що донька в будь який момент залишиться без житла. Вказує, що вплив батька на дитину є негативним, оскільки дівчинка росте жорстокою та агресивною. Зазначає, що батько дитини ніколи не робив їй щеплень, не залишався вдома коли вона хворіла, не знає особливостей її здоров`я. Крім того, він має шкідливі звички, а саме палить. Донька постійно залишається в групі продовженого дня, спілкується з батьком лише вранці та у вечорі, що свідчить про небажання батька спілкуватися з донькою.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 січня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено: визначено місце проживання дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком ОСОБА_1 .

У задоволенні зустрічної позовної заяви представника ОСОБА_3 адвоката Шарикіна Юрія Вікторовича відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 840 грн. 80 коп. судового збору.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, з врахуванням інтересів дитини, її прихильності саме до батька з яким вона проживає, необхідно визначити її місце проживання саме з батьком.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні первісних позовних вимог та задоволення зустрічного позову.

Доводи скарги мотивує тим, що після ухвалення оскаржуваного рішення донька проживає не з батьком, а з невідомою жінкою. Батько мало приділяє уваги доньці, заборонив їй спілкуватися з матір`ю та заблокував її номер телефону, а тому чинить перешкоди їй у побаченнях та спілкуваннях з дитиною, ображає її та погрожує донці заборонити спілкуватися із нею, не приймає достатньої участі в її вихованні. Вказує, що в при розмові з донькою та працівниками управління «Служба у справах дітей», остання виявила бажання жити із нею, а не з батьком. Зазначає, що суд мав з`ясувати думку дитини, проте самостійно дитина не мала права обирати з ким проживати. Вважає, що дитині буде краще проживати з матір`ю, а не з батьком.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Від третьої особи пояснення з приводу апеляційної скарги до суду не надходили.

Відповідач та її представник в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, пояснив, що згідно інформації Центру соціальних служб їх фахівцями здійснено оцінку потреб родини, де зробили висновок, що мати проявляє турботу за дитиною, але не може з нею бачитися, бо перешкоджає батько дитини і дитини проявила бажання проживати і матерню, і батьком.

Позивач та його представник, представник служби у справах дітей до суду не прибули, про дату, час та місце проведення розгляду справи були належним чином повідомлені.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2010 по 2020 роки.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с.5)

Спільне життя між позивачем та відповідачкою не склалося, були погані взаємовідносини, та сварки, з травня 2020 року і з цього часу малолітня ОСОБА_5 мешкає окремо, разом з батьком.

01.08.2020 року ОСОБА_1 орендовано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ., де вони мешкають з малолітньою вікторією на теперішній час. (а.с. 7)

З термінового заборонного припису стосовно кривдника від 20.02.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 вчинялося домашнє насильство відносно ОСОБА_3 (а.с. 33,34)

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 травня 2020 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП на підставі п. 1 частини 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 121-123).

ОСОБА_1 працює і є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб (а.с.6).

ОСОБА_3 працювала адміністратором ТОВ «РУШ» магазин «Єва», має позитивну характеристику, проживає разом із матір`ю за адресою АДРЕСА_2 . (а.с.36)

На даний час мати не працює, перебуває на обліку як безробітня, але повідомила суд, що має тимчасовий заробіток.

Як вбачається із актів обстеження умов проживання обох батьків, умови для проживання дитини за вказаними адресами створені. (а.с.114-115)

Відповідно до висновку Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про визначення місця проживання, від 20.12.2021 року № 2812/27.1-26, зазначено, що беручи до уваги, що малолітня ОСОБА_6 виявила бажання проживати з батьком, ОСОБА_1 , яким, в свою чергу, забезпечені належні умови для проживання дитини, умови для здобуття дитиною освіти, та її розвитку, Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради вважає за можливе визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком, ОСОБА_1 . (а.с.111-113).

ІНФОРМАЦІЯ_3 малолітня ОСОБА_6 , яка досягла 10 річного віку, судом була опитана і підтвердила своє бажання проживати на даний час із батьком.

Згідно представленого апеляційному суду інформації про надання соціальних послуг родині ОСОБА_3 і ОСОБА_1 від 21.11.2022 підготовленої Центром соціальних служб, в якій повідомляється, що при відвідуванні у лютому 2020 року психологом міського центру родини за місцем проживання матері, на момент візиту дитини виявляла намір спільного проживання з матір`ю або обома батьками одночасно. Зроблено висновок про здатність матері виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню доньки і її спроможність задовольняти потреби дитини.

Виходячи з наявних в матеріалах справи доказів, колегія суддів приходить до висновку про те, що обоє батьків бажають належно виконувати свої батьківські обов`язки, також обоє батьків мають самостійний дохід, позитивно характеризуються за місцем роботи.

Згідно з вимогами ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 157 СК України, Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до статті 3, статті 18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 02 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

З пояснень дочки сторін ОСОБА_5 , яка станом на день розгляду справи в суді першої інстанції досягла 10 річного віку та опитаної в суді, судом першої інстанції встановлено що остання бажає жити саме з батьком який піклується про неї, а з мамою проживати не хоче. З татом їй проживати комфортніше, який має постійний самостійний дохід, винаймає окреме житло, в якому облаштовані всі необхідні умови для гармонійного розвитку дитини, у вказаному житлі є окрема кімната для дитини.

Доводи заявника апеляційної скарги відносно того, що батько негативно впливає на розвиток дитини, оскільки раніше вчиняв домашнє насильство відносно матері дитини ОСОБА_3 та самої дитини, колегія суддів сприймає критично, оскільки за фактом вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_3 , що мало місце 19.02.2020 року, було складено протокол, за результатами розгляду якого, Ковпаківським районним судом було ухвалено постанову, відповідно до якої провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП було закрито на підставі п. 1 частини 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Інших доказів вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 відносно дитини матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, колегія суддів оцінює вказані доводи як свідчення того, що фактично між сторонами склалися неприязні стосунки, що не може бути свідченням того, що вплив батька на його малолітню дитину є негативним.

Доводи заявника відносно того, що донька фактично проживає не з батьком, а з невідомою жінкою колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки вказані доводи не підтверджено належними та допустимими доказами та суперечать наявним в матеріалах справи доказам. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що батько дитини проживаючи разом з дитиною не позбавлений права влаштовувати своє особисте життя, якщо це не суперечить розвитку та вихованню самої дитини.

З огляду на те, що будь яких доказів, що свідчили б про те, що визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_5 разом з батьком може зашкодити її інтересам, в ході розгляду справи надано не було, а також аналізуючи кожен аспект відносин позивача та відповідача до дитини, висвітлений під час апеляційного перегляду справи, а також враховуючи думку самої дитини, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, який визнано місце проживання на даний час із батьком.

Доводи матері дитини стосовно того, що батько дитини, заборонив доньці спілкуватися з матір`ю та заблокував її номер телефону, а тому чинить перешкоди їй у побаченнях та спілкуваннях з дитиною не знайшли свого підтвердження в суді, бо остання до органу опуку та піклування міської ради з питанням про встановлення їй порядку спілкування з донькою не зверталася, як звернутися до суду о визначення її участі у вихованні дитини в разі наявності відповідних перешкод.

За наданої представником ОСОБА_3 адвокатом Брайко Ю.В. до апеляційного суду інформації про надання соціальних послуг родині від 21.11.2020 року № 536 вбачається, що в момент візиту у лютому 2020 року психолога міського центру соціальних служб спільно з юрисконсультом дитина перебувала з матір`ю та бабусею, хоча проживала з батьком. Вказане спростовує доводи ОСОБА_3 відносно того, що батько дитини чинить перешкоди у її спілкуванні з дитиною і малолітня ОСОБА_5 дійсно виявляла намір проживання з матір`ю або з обома батьками одночасно, проте вказані події сталися до винесення рішення місцевим судом, в судовому засіданні якого, дівчинка виявила бажання проживати не з матір`ю, а батьком.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки висновки суду зроблені з урахуванням думки дитини, в її інтересах та не позбавляє мати приймати участь в її вихованні і спілкуванні, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлено 25 листопада 2022 року

Головуючий - С. С. Ткачук

Судді: О. Ю. Кононенко

В. І. Криворотенко