Справа № 450/2062/21 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І.
Провадження № 22-ц/811/1034/22 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.
суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.
секретаря: Колич Х.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Трофімов Руслан Валерійович до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії військової частини, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИЛА:
У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини, зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ЗСУ на посаді начальника центру автоматизованих систем управління інформаційно-телекомунікаційного вузла. У зв`язку з відсутністю власного житла його було зараховано на квартирний облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов з 05.08.1998. Наказом командувача Повітряних Сил ЗСУ (по особовому складу) від 12.06.2017 №217 його було звільнено відповідно до ч.6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням вимог пп. «ї» п.1 ч.8 даної статті з військової служби у запас за п.«а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) з правом носіння військової форми та одягу. Календарна вислуга років становить 25 років, 00 місяців, 17 днів, про що відомо камандуванню військової частини. Оскаржуваним рішенням перенесено дату зарахування його на облік осіб потребуючих поліпшення житлових умов з 05.08.1998 на 27.02.2004, скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2017 №27 про включення в списки на позачергове отримання житлової площі з 30.08.2017 у зв`язку зі звільненням з військової служби в запас із закінченням строку контракту та рішення житлової комісії ВЧ № НОМЕР_2 від 21.02.2018 №33 про включення в списки на першочергове отримання житлової площі з 21.02.2018 у зв`язку з набуттям права на пільги як учасника бойових дій. Дане рішення прийняте всупереч Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями, відповідно до якої комісія військової частини не наділена повноваженням здійснювати перенесення осіб в черзі осіб потребуючих покращення житлових умов на підставі рапорту особи. Скасування вищеперечислених рішень про включення в списки на позачергове та першочергове отримання житлової площі вчинене без законних підстав та не містить нормативного обгрунтування. Виявлення бажання військовослужбовцем перенести його в черзі осіб, потребуючих покращення житлових умов, на іншу дату не передбачене чинним законодавством та не є законною підставою для такого перенесення. Подання рапорту відбулося внаслідок слабкого знання житлового законодавства позивачем та неналежним роз`ясненням посадовими особами військової частини законності та правових наслідків перенесення його в черзі. Його вислуга років на момент звільнення становила 25 років і право на отримання житла гарантовано абз.4 п.1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», є складовою визначеного механізму реалізації права на забезпечення житлом військовослужбовців. А тому вважає, що рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 28.05.2018 №36 про перенесення його в черзі осіб, потребуючих поліпшення житлових умов, є незаконним, вчинене без відповідних повноважень та у спосіб не передбачений чинним законодавством.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 лютого 2022 року позов задоволено.
Визнано незаконним та скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене витягом з протоколу від 28.05.2018 № 36.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, зі збереженням дати зарахування на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов 05.08.1998.

Рішення суду оскаржила Військова частина НОМЕР_1 .
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що військовослужбовці, які були звільнені з військової служби у зв`язку із закінченням строку дії контракту, рішенням житлової комісії військової частини підлягають зняттю із обліку осіб, які потребують покращенню житлових умов. Оскільки, ОСОБА_1 звільнений у зв`язку закінченням терміну дії контракту, на нього не розповсюджуються підстави для залишення на квартирному обліку. Таким чином, житлова комісія військової частини НОМЕР_1 , під час зміни дати зарахування на облік ОСОБА_1 , який потребував покращення житлових умов, діяла на підставі та у спосіб передбачений чинним законодавством. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.
Учасники справи у судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому їх неявка, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їхньої відсутності, а фіксування судового процесу згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звільнено у запас відповідно до пункту «а» ч. 6 ст. 26 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу», що підтверджується наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 12.06.2017 № 217.
Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене витягом з протоколу від 28.05.2018 № 36 ухвалено у відповідності до рапорту, наданих документів зарахованого на квартирний облік в загальну чергу майора запасу ОСОБА_1 із складом сімї три особи (він, дружина, дочка), у зв`язку з його звільненням в запас із закінченням строку контракту (витяг командира військової частини НОМЕР_1 від 18.08.2017 № 161) перенесено дату зарахування з 05.08.1998 на дату зарахування на квартирний облік його дружини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30 серпня 2017 року про включення в списки на позачергове отримання житлової площі з 30 серпня 2017 року, у зв`язку із звільненням з військової служби в запас із закінченням строку контракту, та рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 21 лютого 2018 № 33 про включення в списки на першочергове отримання житлової площі з 21 лютого 2018 року, у зв`язку із набуттям права на пільги, як учасник бойових дій.
Вислуга років військової служби ОСОБА_1 на день виключення зі списків особового складу частини становить 25 років 00 місяців, 17 днів 06 місяців, загальна вислуга років (з урахуванням періодів, зарахованих на пільгових умовах) 29 років 06 місяців 05 днів, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) № 161 від 18.08.2017.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (абзац перший частини першої статті 19 ЦПК України).

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1 частини першої статті 4 КАС України).
Публічно-правовий спір - це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, такий суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. У порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких, зазвичай, хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення процесуальні закони не віднесли до юрисдикції інших судів.

Отже, до справ адміністративної юрисдикції процесуальний закон відніс публічно-правові спори, ознакою яких є не лише особливий суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких закон установив інший порядок судового вирішення. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.
Позивач звернувся з позовом про визнання протиправними діянь відповідача, зобов`язання його вчинити дії. Підставою для звернення з цим позовом стало те, що, як стверджує позивач, житлова комісія відповідача без правових підстав змінила дату зарахування на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов та у списку осіб, які мають право на першочергове отримання житлових приміщень.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації (абзац другий частини другої статті 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").
З метою дотримання вимог чинного законодавства під час ведення обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, розподілу жилої площі, призначеної для постійного проживання, участі в розподілі службового жилого приміщення та контролю за використанням жилого приміщення в органах військового управління, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях, гарнізонах створюються житлові комісії (пункт 1.6 тієї ж Інструкції).
Військовослужбовці зараховуються на квартирний облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке оформлюється у формі протоколу засідання житлової комісії, який підписується представником житлової комісії і затверджується командиром військової частини. Підпис командира завіряється гербовою печаткою військової частини (абзац шістнадцятий пункту 2.5 тієї ж Інструкції).
Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями від МО України здійснюється за рахунок: новозбудованого, вивільненого або придбаного житла; надання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення (за згодою військовослужбовця); переобладнання нежилих приміщень фонду МО України у жилі (крім приміщень, розташованих на територіях, які використовуються за призначенням військовими частинами) (пункт 2 Розділу І Інструкції, затвердженої Наказом № 380).

Житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) має право приймати рішення щодо: взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею); взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; надання військовослужбовцям та членам їх сімей службових жилих приміщень (службової житлової площі), жилих приміщень для постійного проживання або виплату грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення; зміни дати зарахування (перебування) на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; внесення змін до облікових справ військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; перегляду раніше прийнятих рішень цією житловою комісією або в порядку правонаступництва (пункт 7 Розділу ІІ Інструкції, затвердженої Наказом № 380).

Рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) оформлюється протоколом, підписується членами комісії, які були присутні на засіданні житлової комісії, та протягом двадцяти робочих днів затверджується командиром військової частини та оголошується в наказі (абзац перший пункту 8 Розділу ІІ Інструкції, затвердженої Наказом № 380).

Отже, у спірних правовідносинах, як за Інструкцією, затвердженою Наказом № 737, так і за Інструкцією, затвердженою Наказом № 380, відповідач наділений повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації позивачем соціальних гарантій забезпечення жилими приміщеннями в силу його особливого статусу, визначеного Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", тобто внаслідок проходження ним публічної служби, різновидом якої є служба військова.

Для визначення юрисдикції суду у спорі з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження чи звільнення суд має встановити, чи проходила особа публічну службу, а також, у зв`язку з чим - прийняттям, проходженням або звільненням - виник спір.

Публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини першої статті 4 КАС України у чинній редакції).

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частина перша статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у редакції, чинній на час звернення позивача із рапортом від 5 лютого 2018 року; близький за змістом припис є і в поточній редакції цієї частини, чинній із 23 червня 2018 року).

Отже, військова служба є різновидом служби публічної.

Тому спори з приводу проходження військової служби, зокрема з приводу соціального захисту військовослужбовців (включно зі спорами з військовими частинами щодо реалізації гарантій забезпечення військовослужбовців житловими приміщеннями), належать до юрисдикції адміністративних судів.

Позивач, мотивуючи позов, оскаржив діяння відповідача, а саме житлової комісії, яка змінила дату зарахування на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов та у списку осіб, які мають право на першочергове отримання житлових приміщеньяк військовослужбовця. Соціальна гарантія, якої, як він вважав, його протиправно позбавили, передбачена для осіб, котрі проходять військову, тобто публічну службу. Інакше кажучи, право, яке позивач вважає порушеним, він набув саме у зв`язку з проходженням військової служби. Тому спір військовослужбовця з військовою частиною щодо реалізації цього права слід розглядати за правилами тієї юрисдикції, яка вирішує спори, з приводу проходження публічної служби (аналогічно, як і спори, пов`язані з реалізацією інших соціальних гарантій (пільг), визначених для військовослужбовців).

Таким чином, спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу проходження позивачами військової служби як різновиду служби публічної. Саме у зв`язку з останньою держава передбачила відповідні соціальні гарантії, а також порядок їх реалізації. Отже, такі спори належать до юрисдикції адміністративних судів.

Зазначене узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 362/643/21.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, то відповідно до частини першої статті 256 ЦПК України підлягає роз`ясненню позивачеві його право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про направлення справи до відповідного суду адміністративної юрисдикції.

Таким чином, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати, а провадження у даній справі закрити.
Керуючись ст.ст. 255, 367, 368, 347, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.
Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 лютого 2022 року скасувати.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Трофімов Руслан Валерійович про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії військової частини, зобов`язання вчинити дії закрити.
Роз`яснити позивачу, що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.
Протягом десяти днів з дня отримання постанови позивач може звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повний текст постанови складено: 18.11.2022
Головуючий
Судді