Справа №: 398/2422/22
провадження №: 6/398/61/22
УХВАЛА

Іменем України

"10" листопада 2022 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючої судді Стручкової Л.І.,

з участю секретаря судового засідання Дудченко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрії заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню у справі № 398/2422/22 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню у справі № 398/2422/22 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 02 вересня 2022 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області видано судовий наказ у справі № 398/2422/22 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини. Вказаним судовим наказом було вирішено: стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду, тобто з 03 серпня 2022 року, та до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 248 грн. 10 коп.

Однак ОСОБА_1 вважає, що вищевказаний судовий наказ виданий судом помилково, оскільки ОСОБА_2 , при подачі заяви про видачу зазначеного судового наказу, не було вказано,що під час перебування сторін у шлюбі було придбано нерухоме майно за рахунок кредитних коштів, яке передано в іпотеку, та після погашення кредитного боргу ОСОБА_1 , як власник Ѕ частки в спільному будинку, здійснив відчуження своєї частки на користь дочки. ОСОБА_2 надала розписку, що отримала від ОСОБА_1 в дар на ім`я ОСОБА_3 Ѕ частину будинку в рахунок погашення аліментів в повному обсязі та не має до нього жодних вимог. Отже, у даному випадку суд припустився помилки та видав помилковий наказ. А тому, просить суд визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Боржник (Заявник) ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити заяву в повному обсязі з підстав викладених у ній.

Стягувач ОСОБА_2 у судове засідання також не з`явилася.

Представник заявника надіслала письмові пояснення, де зазначила, що 11.11.2013 року шлюб між заявником та боржником було розірвано. Донька від шлюбу залишилася проживати з матір`ю ОСОБА_2 , де проживає по цей час, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, доданою до заяви про видачу судового наказу. Боржник з утриманням дитини не допомагав. Протягом трьох років заявник зверталася до батька дитини з проханням допомагати. 12 лютого 2016 року заявник та боржник домовилися, що боржник подарує доньці свою частину будинку, а заявник не матиме претензій до боржника за минулі три роки, коли боржник не брав участь в утриманні дитини. Розписка нотаріально не посвідчена. 12 лютого 2016 року заявник уклав договір дарування частки житлового будинку на користь доньки ОСОБА_3 . Від імені доньки діяла ОСОБА_2 як її законний представник. Статтею 190 СК України врегульовано можливість припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно. Вважає, що договір від 12 лютого 2016 року не є договором про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно, органи опіки та піклування не брали участь при укладені цього договору, умови договору не містять пунктів про зобов`язання заявника утримувати дитину самостійно, тому він не є удаваним чи укладеним з метою приховування інших фактів. Тим більше, боржник не оскаржував вказаний договір, не звертався до суду з позовом про визнання договору удаваним та припинення стягнення аліментів на цій підставі. Також, зазначила, що обов`язок сплати аліментів не є перешкодою для укладення платником аліментів правочинів, спрямованих на відчуження належного йому майна. Боржником не доведено факту відсутності обов`язку по сплаті аліментів на неповнолітню дитину.

Просила розгляд справи проводити без участі ОСОБА_2 та її представника.

Зважаючи на те, що неявка сторін справи не перешкоджає розгляду заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, суд ухвалив розглянути заяву за відсутності сторін.

Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 02 вересня 2022 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області видано судовий наказ у справі № 398/2422/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду, тобто з 03 серпня 2022 року, та до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 248 грн. 10 коп.

За положеннями ст.160ЦПК України та ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" судовий наказ є особливою формою судового рішення та одночасно виконавчим документом.

Відповідно до ст.129-1Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Підстави для цього зазначені у ч .2 ст.432 ЦПК України, відповідно до якої суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо: а) його було видано помилково; б) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; в) з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання (такий висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 16 січня 2018 року у справі №755/15479/14-ц).

Нормами статті 170 ЦПК України не передбачено можливості скасування та оскарження судового наказу за вимогою про стягнення аліментів.

Згідно з ч.7 ст.170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ч.8 ст.170ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути лише переглянутий за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Ураховуючи викладене, зазначені ОСОБА_1 обставини не можуть слугувати підставою для визнання судового наказу судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 вересня 2022 року у справі № 398/2422/22 таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. 432 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню у справі № 398/2422/22 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.І. Стручкова