Справа № 304/802/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 жовтня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів МАЦУНИЧА М.В., ГОТРИ Т.Ю.

за участю секретаря ТЕРПАЙ С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі № 304/802/22 на ухвалу Перечинського районного суду від 24 травня 2022 року, повний текст якої складено 24 травня 2022 року, головуючий суддя Ганько І.І., про забезпечення позову Перечинської міської ради Закарпатської області до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Ужгородська районна державна адміністрація Закарпатської області, державний реєстратор прав на нерухоме майно відділу ЦНАП Перечинської міської ради Закарпатської області та Перечинська державна нотаріальна контора, про визнання недійсними свідоцтв та скасування державної реєстрації права власності на квартиру, -

встановив:

Відповідач ОСОБА_1 оскаржив ухвалу Перечинського районного суду від 24.05.2022, якою за заявою позивача Перечинської міської ради забезпечено зазначений позов шляхом:

накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та

заборони здійснювати будь-які дії щодо цієї квартири, зокрема, щодо вселення та реєстрації будь-яких інших осіб, укладення договорів оренди, надання/припинення комунальних послуг, здійснення будь-яких платежів.

На думку сторони, ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права.

Так, ця квартира не передавалася в розпорядження Перечинської міської ради, міська рада не купляла квартиру у відповідача і лише незаконно утримує ключі від неї.

Відповідач є власником квартири з 1994 року, грошей за її продаж не отримував, ці гроші хтось привласнив, квартиру відчужувати не збирається і має намір сам у ній проживати. Не маючи ключів від квартири відповідач не зможе нею розпорядитися.

Тому арешт квартири недоцільний, про що відповідач пояснював суду, але це не було враховано.

Відповідач просить ухвалу скасувати.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач Перечинська міська рада Закарпатської області вказує на її необґрунтованість, просить скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Зазначає, зокрема, що заходи забезпечення позову співмірні заявленим вимогам і застосовані судом правильно.

Відповідач ОСОБА_1 подав пояснення на зазначений відзив позивача, в якому підтвердив свою позицію стосовно того, що не продавав спірну квартиру і бажає сам користуватися нею.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача ОСОБА_1 та його представника адвоката Деяка В.Ю., які апеляцію підтримали, розглянувши на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України апеляційну скаргу за відсутності інших учасників процесу, обговоривши доводи учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

Як убачається з наявних матеріалів, Перечинська міська рада Закарпатської області пред`явила до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позов про визнання недійсними свідоцтв та скасування державної реєстрації права власності на квартиру, яким просила суд:

визнати недійсним і скасувати дублікат Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.12.2012 серії НОМЕР_1 , а саме, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;

скасувати:

рішення про державну реєстрацію від 21.12.2012, реєстраційний номер 38538265;

рішення про державну реєстрацію від 03.09.2020, реєстраційний номер 38024217;

Свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за № 30-60 і № 3-61;

покласти на відповідачів всі понесені в справі судові витрати (а.с. 1-10).

Позов був умотивований тим, що вищевказана квартира на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 01.06.2001 була ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 продана за 18000,00 грн Перечинській районній державній адміністрації Закарпатської області для передачі постраждалим від повені ОСОБА_4 та її доньці ОСОБА_5 , які після передачі квартири вселилися до неї.

У подальшому на підставі рішення Виконкому Перечинської міськради від 08.06.2012 ОСОБА_1 був 11.12.2012 виданий дублікат Свідоцтва про право власності на нерухоме майно на цю квартиру, а після смерті ОСОБА_3 спадкоємцями її майна стали ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яким були видані відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , її донька ОСОБА_5 була зареєстрована в квартирі, але хворіла та перебувала в інтернаті для хворих. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла. Міською радою документи на квартиру вилучені, квартиру опечатано, документи та ключі від квартири прийнято на зберігання.

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Перечинської міської ради з вимогою про зняття опломбування з квартири та передачу йому ключів від неї. У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Перечинського районного суду з позовом до Перечинської міської ради про вселення в квартиру.

Рішенням Перечинської міської ради від 24.03.2022 № 533 скасовано рішення Виконкому Перечинської міськради від 08.06.2012 в частині видачі ОСОБА_1 дубліката Свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Договір купівлі-продажу квартири від 01.06.2001 є чинним.

Відтак право на належне територіальній громаді нерухоме майно підлягає захисту.

Заявою від 07.02.2020 Перечинська міська рада просила забезпечити її позов, а саме:

накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та

заборонити вчиняти дії стосовно цієї квартири щодо вселення та реєстрації будь-яких інших осіб, проникнення до квартири, а також заборонити відповідачам укладати договори щодо оренди, надання/припинення комунальних послуг, здійснювати будь-які платежі щодо спірної квартири (а.с. 38-42).

Ставлячи перед судом питання про забезпечення позову, Перечинська міська рада вказувала на наявність спору між сторонами, виходила із підстав, предмета позову та характеру спору про захист майнових прав, посилалася на те, що з огляду на ці обставини невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача.

Відповідач ОСОБА_1 заперечував проти забезпечення позову (а.с. 71-73) посилаючись на те, що не продавав квартиру, не отримував грошей за неї, договір купівлі-продажу фальшивий, про його існування він дізнався лише у 2020 році. Його права на квартиру належно оформлені, рішенням Перечинського районного суду від 25.02.2021 його вселено до квартири. Міська рада не може просити про забезпечення позову, оскільки квартира не є у власності та в розпорядженні позивача, крім того, ключі від квартири знаходяться в міській раді, а зламувати замки і двері відповідач не збирається.

Ухвалою Перечинського районного суду від 24.05.2022 заяву позивача задоволено, забезпечено позов шляхом: накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та заборони здійснювати будь-які дії щодо цієї квартири, зокрема, щодо вселення та реєстрації будь-яких інших осіб, укладення договорів оренди, надання/припинення комунальних послуг, здійснення будь-яких платежів (а.с. 88-94).

Приймаючи таке процесуальне рішення, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості заяви, оскільки між сторонами існує спір щодо нерухомого майна, невжиття заходів забезпечення позову, які є співмірними із заявленими позивачем вимогами, може істотно утруднити ефективний захист прав позивача у разі задоволення пред`явлених вимог.

Відповідно до ст. 149 ч.ч. 1, 2, ст. 150 ч. 1 п.п. 1, 2, ч.ч. 2, 3, ст. 151 ч. 1 ЦПК України, суд за заявою позивача може вжити передбачені ЦПК України заходи забезпечення позову, якщо їх невжиття може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду; позов забезпечується, зокрема, арештом майна, що належить або підлягає передачі відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії; суд може застосувати кілька видів забезпечення позову; вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Водночас недопустимим є забезпечення позову шляхом зупинення виконання рішення суду, що набрало законної сили, оскільки суперечить меті цивільного судочинства та принципу обов`язковості виконання чинних судових рішень.

З наявних матеріалів убачається, серед іншого, таке.

На підставі розпорядження голови Перечинської райдержадміністрації від 30.05.2001 № 145 був 01.06.2001 укладений договір купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Перечинської державної нотаріальної контори Ганчак Е.О. за реєстровим № 600, відповідно до якого ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 продали, а Перечинська районна державна адміністрація Закарпатської області купила квартиру АДРЕСА_2 , продажна ціна майна 18000,00 грн, квартиру передано ОСОБА_4 і ОСОБА_5 (а.с. 20-22, 25-28).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 18, 19).

На підставі пункту 5 рішення Виконкому Перечинської міської ради від 08.06.2012 № 25 у зв`язку з втратою свідоцтва про право власності на квартиру видано 11.12.2012 дублікат Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , де на праві спільної сумісної власності зазначені власниками квартири ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , право власності цих осіб на квартиру зареєстровано 21.12.2012 (а.с. 11-13, 31-32).

Після смерті ОСОБА_3 23.12.2005 спадкоємцям за законом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 державний нотаріус Першої ужгородської державної нотаріальної контори в порядку заміщення державного нотаріуса Перечинської державної нотаріальної контори Ластівка А.В. видала 03.09.2020 у спадковій справі № 57/2020 Свідоцтва про право на спадщину за законом за реєстровими номерами, відповідно, 3-60 і 3-61, на частки в спадщині, яка складається з 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, на 1/6 частину квартири кожному (а.с. 18, 19). Право спільної часткової власності на квартиру зареєстровано 03.09.2020 (а.с. 14-15).

Рішенням Перечинської міської ради від 24.03.2022 № 533 скасовано пункт 5 рішення Виконкому Перечинської міськради від 08.06.2012 (а.с. 36).

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень:

рішенням Перечинського районного суду від 25.02.2021 у справі № 304/1371/20, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 09.02.2022, задоволено позов ОСОБА_1 до Перечинської міської ради Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Перечинська районна державна адміністрація Закарпатської області, про вселення, зобов`язано Перечинську міську раду скласти акт передачі ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_3 , віддати ключі від вхідних дверей квартири та вселити ОСОБА_1 у цю квартиру ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

На виконання рішення у справі № 304/1371/20 Перечинський районний суд видав 11.03.2022 ОСОБА_1 виконавчий лист (а.с. 74-75). Ухвалою Верховного Суду від 30.06.2022 у зв`язку з оскарженням рішення Перечинського районного суду від 25.02.2021 і постанови Закарпатського апеляційного суду від 09.02.2022 у справі № 304/1371/20 дію рішення Перечинського районного суду від 25.02.2021 було зупинено до закінчення його перегляду в касаційному порядку (https://reyestr.court.gov.ua/Review/105036867).

На час апеляційного розгляду справи судове рішення за результатом касаційного перегляду рішення Перечинського районного суду від 25.02.2021 і постанови Закарпатського апеляційного суду від 09.02.2022 у справі № 304/1371/20 в ЄДРСР не оприлюднене.

Оскільки предметом позову є дійсність правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на спірну квартиру за відповідачами, припинення дій, що порушують право, і у випадку задоволення позову відповідні підстави для оформлення права власності перестають існувати, доводи позивача про необхідність і доцільність забезпечення позову шляхом арешту майна та заборони вчинення дій, спрямованих на зміну правового статусу спірного майна, заслуговують на увагу.

Тож спір щодо прав на нерухоме майно (квартиру) існує, як за наявності наразі оформленого оспореними документами і рішеннями права власності на квартиру реально існує й можливість зміни відповідачами правового статусу спірного майна, його відчуження, обтяження і т.ін., що вочевидь може істотно утруднити або унеможливити ефективний захист прав позивача або й унеможливити поновлення цих прав у разі задоволення позову в контексті права власності на майно, наявності майна як такого тощо. Це може мати наслідком виникнення необхідності у докладанні в подальшому значних зусиль для відновлення відповідних прав, може потягти порушення прав як позивача, так і інших осіб. Можливість порушення майнових прав позивача діями, вчиненими об`єктивно поза його контролем і спрямованими на відчуження та/або обтяження спірного майна, та відповідні цьому ризики з огляду на наявні матеріали не можна вважати необґрунтованими.

За таких умов, позивач обґрунтовано просив застосувати види забезпечення позову, прямо передбачені цивільним процесуальним законом і за наявності підстав для цього: арешт майна та заборону вчиняти певні дії. Запропоновані позивачем види забезпечення позову загалом є співмірними із заявленими вимогами. Забезпечення позову, що на період спору зупиняє можливість зміни правового статусу спірного нерухомого майна, має запобіжний характер, є достатнім і спрямоване на забезпечення можливості виконання ймовірного рішення суду, недопущення порушень прав осіб, інтересів яких стосується спір, а також прав третіх осіб.

Заперечення відповідача ОСОБА_1 проти забезпечення позову та його апеляція на ухвалу суду першої інстанції, які виходять із правової позиції сторони в спорі як такої та ґрунтуються на обставинах, які підлягають встановленню і доказуванню при вирішенні справи по суті, не можуть бути враховані, адже при розгляді питання про забезпечення позову суд не вправі давати оцінку доказам поза межами вирішуваного питання, обґрунтовувати свої висновки виходячи з доведеності або недоведеності позову тощо.

Суд першої інстанції в цілому правильно виходив із необхідності забезпечення позову та ухвалив процесуальне рішення загалом із додержанням норм процесуального права, проте, заборонивши будь-які дії щодо спірної квартири припустився помилки не виключивши з них ті, вчинення яких може пов`язуватися з необхідністю виконання чинних судових рішень. У справі № 304/1371/20 набрало чинності рішення суду про вселення ОСОБА_1 до спірної квартири та передачу йому ключів від вхідних дверей квартири, яке за відповідних умов може бути пред`явлене до виконання і за відсутності для того перешкод повинно виконуватися.

Відтак, на підставі ст. 376 ч. 1 п. 4, ч. 2 ЦПК України апеляцію слід задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції змінити зробивши щодо заборони вчиняти дії необхідний виняток у формулюванні, що враховує встановлені під час апеляційного розгляду обставини, залишивши в решті апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін на підставі ст. 375 цього Кодексу.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п.п. 1, 2, ст. 375, ст. 376 ч. 1 п. 4, ч. 2, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, ухвалу Перечинського районного суду від 24 травня 2022 року змінити, виклавши третій абзац резолютивної частини ухвали в такій редакції:

«Заборонити будь-кому вчиняти та реєструвати дії з квартирою АДРЕСА_3 , спрямовані на зміну в будь-який спосіб (оформлення права власності, зміна власника, відчуження, передача в заставу, оренду, встановлення обтяження, укладання договорів про надання комунальних послуг, вселення осіб у квартиру, інший спосіб) із виготовленням документів, необхідних для таких дій, правового статусу та умов цивільного обороту зазначеної квартири (незалежно від фіксації та змін ідентифікуючих, реєстраційних, облікових реквізитів цього майна), за винятком вчинення відповідних дій на виконання чинних судових рішень.».

В іншій частині залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Перечинського районного суду від 24 травня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 2 листопада 2022 року.

Судді