справа № 489/7502/21 провадження №2/489/726/22
РІШЕННЯ

Іменем України

24 лютого 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом Миколаївського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманої допомоги по безробіттю

встановив:

У листопаді 2021 року Миколаївський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача безпідставно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 815,78 грн. та понесених судових витрат на оплату судового збору.

Як на підставу позовних вимог вказано, що 23.06.2014 відповідач звернулася до Ленінського районного центру зайнятості та відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття» їй було надано статус безробітної і призначено допомогу про безробіттю. В період перебування в статусі безробітного під час опрацюван6ня даних ПФУ встановлено факт подання відповідачем недостовірної інформації, яка мала суттєве для перебування його в статусі безробітного та отримання допомоги по безробіттю.

Відповідно до розрахункової довідки за період з 01.07.2014 по 27.07.2014 відповідачу була нарахована та виплачена допомога по безробіттю в сумі 815,78 грн., на отримання якої він не мав права.

02.02.2021 на адресу відповідача, яку він повідомив в телефонному режимі, було направлено претензію та вимогою повернути претензійну суму добровільно, яка до теперішнього часу не виконана.

Посилаючись на наведені обставини, позивач просить стягнути безпідставно отриману відповідачем допомогу по безробіттю в судовому порядку.

15.02.2022 відповідач надав відзив на позив на позов в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити так як позивачем пропущений строк позовної давності звернення до суду та безпідставність звинувачення його в надані до центру зайнятості недостовірної інформації в період отримання в 2014 році статусу безробітного та допомоги по безробіттю.

У відповіді на відзив представник позивача вказала на безпідставність доводів відповідача та просила позов задовольнити.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 15.11.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Ухвалою суду від 22.12.2021 продовжено розгляд справи у зв`язку із повторним направленням відповідачем ухвали про відкриття провадження у справі та матеріалів позовної заяви.

Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи підтверджується та встановлено судом, що 23.06.2014 відповідач звернулася до Миколаївського міського центру зайнятості та відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» йому було надано статус безробітного та призначено допомогу про безробіттю, що підтверджується персональною карткою № 00007.

Позивачем встановлено, що під час перебування в статусі безробітного відповідача відповідно до договору про надання послуг № 73 від 01.07.2013, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» (далі - ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал»), та додатковими договорами до цього договору за № 6 від 01.10.2013, № 2 від 30.12.2013, №3 від 31.03.2014, № 4 від 27.06.2014, виконання яких підтверджується актами виконаних робіт від 27.06.2014 та 31.07.2014, було отримано дохід від виконаних робіт.

Згідно розрахункової довідки позивача від 02.02.2021 за період виконання ним робіт згідно вказаного договору та перебування в статусі безробітного, з 01.07.2014 по 27.07.2021 відповідачу була виплачена допомога по безробіттю в сумі 815,78 грн.

03.02.2021 та 12.03.2021 позивачем на адресу відповідача була надіслана претензія про повернення безпідставно отриманої допомоги по безробіттю в сумі 815,78 грн., яка залишено без виконання.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про зайнятість населення», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

За частиною першою статті 4 наведеного Закону до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Згідно пункту 1 частини першої статті 43 Закону України «Про зайнятість населення», статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону .

Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного (частина третя статті 44 Закону України «Про зайнятість населення»).

Згідно із частинами другою, третьою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» в редакції на час виникнення спірних правовідносин, застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з

цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Аналогічні положення щодо обов`язку застрахованої особи, зареєстрованої в установленому порядку як безробітна, повідомляти про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг та стягнення отриманої допомоги внаслідок умисного невиконання такою особою своїх обов`язків та зловживання ними, передбачені чинною редакцією Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач не повідомив центр зайнятості в період отримання допомоги по безробіттю про надання послуг та отримання доходу відповідно до цивільно- правого договору, що вплинуло на правомірність нарахування та виплати йому допомоги по безробіттю в сумі 815,78 грн., суд приходить до висновку про правомірність позовних вимог щодо стягнення вказаної заборгованості.

Доводи відповідача, що укладені між ним та ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» цивільно-правові угоди, предметом яких є виконання доручень, а не процес праці, не свідчать про наявність трудового договору, суд вважає безпідставними, так як не відповідають статусу безробітного визначеного положеннями статті 1 Закону України «Про зайнятість населення».

Відповідач одночасно заявив про застосування строку позовної давності, так як статус безробітного і виплату допомоги отримував в 2014 році, а розслідування факту незаконного отримання ним допомоги по безробіттю позивачем оформлено актом від 02.02.2021, тобто майже через сім років.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Законодавством визначено строк (позовна давність), у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Так, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Оскільки з моменту звернення відповідача до центру зайнятості (23.06.2014) та безпідставного отримання допомоги по безробіттю (період отримання з 01.07.2014 по 27.07.2014) і до звернення позивача до суду (12.11.2021) минуло більше семи років, що перевищує трирічний строк позовної давності, відповідно пропуск такого строку, про застосування кого заявлено відповідачем, є підставою для відмови в позові.

Так як в позові відмовлено судовий збір з відповідача на користь позивача стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог Миколаївського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманої допомоги на випадок безробіття відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач Миколаївський міський центр зайнятості, , місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Нікольська, 68;

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 24.02.2022.

Суддя І.В.Коваленко