Житомирський апеляційний суд
Категорія 76 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА
16 листопада 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого судді: Миніч Т.І.
суддів: Трояновської Г.С.,
судового засідання Кузьменко А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу Відокремленого структурного підрозділу Житомирський технологічний фаховий коледж Київського національного університету будівництва і архітектури
на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 30 червня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Стрілецької О.В. та додаткове рішення цього ж суду від 14 липня 2022 року
У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом. Просив визнати неправомірним та скасувати наказ №1-ЗС, виданий відповідачем 12.11.2021 р., про оголошення догани та стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 9 000,00 грн., стягнути судовий збір та витрати на правову допомогу. В обґрунтування поданого позову зазначав, що з 01.09.2017 року працює у Відокремленому структурному підрозділі Житомирський технологічний фаховий коледж Київського національного університету будівництва і архітектури на посаді штатного викладача біології та хімії. 12.11.2021 р. відповідач видав наказ №1-ЗС «Про оголошення догани ОСОБА_1 » у зв`язку з відсутністю його на робочому місці 13.10.2021 р. без поважних причин. Даний наказ позивач вважає безпідставним, оскільки в період з 28.09.2021 р. по 13.10.2021 р. він перебував на лікарняному, що оформлено двома листами непрацездатності. 26.10.2021 року він надавав письмові пояснення на ім`я заступника директора з навчальної роботи Відокремленого структурного підрозділу Житомирський технологічний фаховий коледж Київського національного університету будівництва і архітектури, в яких вказав, що перебував на лікарняному по 13.10.2021 р., на підтвердження чого долучив дві інформаційні довідки з електронної системи охорони здоров`я від 29.09.2021 р. та від 12.10.2021 р. Проте вказана інформація не була взята до уваги і відповідач видав наказ про оголошення догани за порушення трудової дисципліни.
Крім того позивач вказує, що незаконними діями відповідача йому завдано фізичні та моральні страждання, що призвело до підриву його авторитету серед студентів, колег, що принижує його честь і гідність, порочить ділову репутацію, внаслідок чого йому завдані моральні страждання.
Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 30 червня 2022 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано неправомірним і скасовано наказ Відокремленого структурного підрозділу Житомирський технологічний фаховий коледж Київського національного університету будівництва і архітектури № 1-ЗС від 12.11.2021 року "Про оголошення догани ОСОБА_1 "

Цим же рішенням стягнуто з Відокремленого структурного підрозділу Житомирський технологічний фаховий коледж Київського національного університету будівництва і архітектури на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 3 000,00 грн. та судовий збір в розмірі 908,00 грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

04 липня 2022 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою. Просив стягнути з відповідача судові витрати за надання правничої допомоги в сумі 5 000,00 грн., які він поніс у зв`язку з розглядом даної цивільної справи, за результатами якої судом задоволені вимоги про скасування наказу про оголошення догани і стягнуто моральну шкоду. Тому посилаючись на норми ст.141 ЦПК України вважав, що такі витрати підлягають стягненню з відповідача.

Додатковим рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 14 липня 2022 року стягнуто з Відокремленого структурного підрозділу Житомирський технологічний фаховий коледж Київського національного університету будівництва і архітектури на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 (п`ять тисяч) грн.

У поданій апеляційній скарзі Відокремлений структурний підрозділ Житомирський технологічний фаховий коледж Київського національного університету будівництва і архітектури просить вказане рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову, вирішити питання судових витрат. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване. Зокрема апелянт зазначає, що позивач не надав навчальному закладу документи, які підтверджують поважність причин його відсутності на робочому місці 13.10.2021 р., відомості про листок непрацездатності за 13.10.2021 року в Електронному реєстрі листків непрацездатності відсутні, паперовий листок непрацездатності позивач відповідачу не надавав, хоча при ознайомленні його з наказом про оголошення догани він мав вказаний лист на руках, але не здав його ні на той час, ні до цього часу. 23.10.2021р. ОСОБА_1 усно повідомив відповідача, що у період з 26.09.2021 р. по 13.10.2021 року він перебував на лікарняному, до заяви долучив Інформаційні довідки з електронної системи охорони здоров`я від 29.09.2021 р. та від 12.10.2021 р., які не являються документом, що підтверджує перебування на лікарняному, в них відсутні дані про особу, якій вони надаються. Письмовий лікарняний до навчального закладу не здав і про його наявність навчальний заклад не повідомив. Згідно листка непрацездатності серії АЛВ №479702, який виданий в паперовому вигляді, ОСОБА_1 перебував на лікарняному з 13.10.2021 р. по 13.10.2021 р. Відповідно до його змісту він виданий 13.10.2022р., що суперечить змісту листа КП «Центр первинної медико-соціальної допомоги» Житомирської міської ради №763 від 21.06.2022 р. Рішенням Лікарсько-консультативної комісії №2171/211 від 10.11.2021 р. ОСОБА_1 визнано непрацездатним та дозволено видачу листка непрацездатності з 13.10.2021 р. по 13.10.2021 р., 10.11.2021 р. ОСОБА_1 видано листок непрацездатності у паперовому вигляді серії АЛВ №479702. Проте, в судом першої інстанції досліджувався листок непрацездатності, виданий 13.10.2021 р., який не підписаний уповноваженою особою, а саме керівником лікарні чи головою ВЛК, а підписаний лікарем. Тому, на думку апелянта, в ньому вказано недостовірну інформацію, що він виданий 13.10.2021 р. Крім того вказує, що належних та допустимих доказів того, що оскаржуваним наказом позивачу заподіяно моральну шкоду не надано. Тобто, на думку апелянта, вину відповідача в спричиненні моральної шкоди позивачеві не доведено. Також зазначає, що судове засідання 30.06.2022 року в порушення норм ЦПК України проведено без представника відповідача.

У поданій апеляційній скарзі на додаткове рішення Відокремлений структурний підрозділ Житомирський технологічний фаховий коледж Київського національного університету будівництва і архітектури просить вказане рішення суду скасувати. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване. Зокрема апелянт зазначає, що навчальний заклад не отримував заяву про ухвалення додаткового рішення та не міг підготуватись до даного судового засідання. Крім того, апелянт був позбавлений права приймати участь в судовому засіданні так як суд не працював бо була оголошена повітряна тривога і судове засідання в призначений час не відбулось. Тому, на думку апелянта, розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення суду проведено з порушенням норм ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працює на посаді штатного викладача біології та хімії у Відокремленому структурному підрозділі Житомирський технологічний фаховий коледж Київського національного університету будівництва і архітектури з 01.09.2017 року (а.с.7).

Наказом Відокремленого структурного підрозділу Житомирський технологічний фаховий коледж Київського національного університету будівництва і архітектури №212 від 21.10.2021 р. створено службову комісію, якій доручено провести службову перевірку причин відсутності викладача ОСОБА_1 на робочому місці 13.10.2021 року (а.с.33).

23.10.2021р. ОСОБА_1 повідомив відповідача, що у період з 26.09.2021р. по 13.10.2021 року він перебував на лікарняному (а.с.34).

26.10.2021 р. позивач на ім`я заступника директора з навчальної роботи ОСОБА_3 скерував лист, в якому повідомив про перебування на лікарняному в період з 26.09.2021 р. по 13.10.2021 р. До заяви долучив Інформаційні довідки з електронної системи охорони здоров`я від 29.09.2021 р. та від 12.10.2021 р. (а.с.35-37).

08.11.2021р. складено акт про відмову ОСОБА_1 надати пояснення про місце свого перебування під час робочого дня 13.10.2021 р. (а.с.39).

Згідно висновку про проведення службової перевірки від 09.11.2021р. службова комісія виявила порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 та рекомендувала притягнути його до дисциплінарної відповідальності - оголосити догану (а.с.41).

Наказом № 1-ЗС від 12.11.2021 року позивачу оголошено догану за порушення трудової дисципліни, а саме відсутність 13.10.2021 р. на робочому місці без поважних причин (а.с.8,43).

Зі змісту акту, складеного уповноваженими працівниками Відокремленого структурного підрозділу Житомирський технологічний фаховий коледж Київського національного університету будівництва і архітектури від 15.11.2021 р., вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення з наказом про оголошення йому догани (а.с.43).

Відповідно до листа КП «Центр первинної медико-соціальної допомоги» Житомирської міської ради №1968 від 08.11.2021 р. адвокату Остапчуку В.О. відмовлено у наданні інформації щодо перебування ОСОБА_1 на лікарняному, у зв`язку з її конфіденційністю (а.с.44).

Згідно листка непрацездатності серії АЛВ №479702, який виданий в паперовому вигляді, ОСОБА_1 перебував на лікарняному з 13.10.2021 р. по 13.10.2021 р. (а.с.9).

Зі змісту листа КП «Центр первинної медико-соціальної допомоги» Житомирської міської ради №763 від 21.06.2022 р. вбачається, що відповідно до відомостей Електронної системи охорони здоров`я України ОСОБА_1 перебував на лікарняному з 12.10.2021 р. по 13.10.2021р., про що складений медичний висновок про тимчасову непрацездатність №Х6КН-8ЕТН-Р4НН-М993. Причиною відсутності листка непрацездатності в Електронному реєстрі є помилка, яка виникла внаслідок: дозволену затримку між подіями створення і підписання висновку вичерпано. Рішенням Лікарсько-консультативної комісії №2171/211 від 10.11.2021 р. ОСОБА_1 визнано непрацездатним та дозволено видачу листка непрацездатності з 13.10.2021 р. по 13.10.2021 р., 10.11.2021 р. ОСОБА_1 видано листок непрацездатності у паперовому вигляді серії АЛВ №479702 (а.с.126).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що дисциплінарне стягнення на позивача накладено неправомірно.

При цьому судом враховано, що відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Нормами частини 1 статті 142 КЗпП України трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил.

Згідно статті 147 КЗпП за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Частиною 1 статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника вiд роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Відповідно до ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Частиною 3 статті 149 КЗпП України визначено, що при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника .

Тлумачення частини 3 статті 149 КЗпП України свідчить, що її положення мають поширюватися при застосуванні будь-якого виду дисциплінарного стягнення, тобто як до звільнення, так і до догани.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2020 року у справі № 554/9493/17 зазначено, що ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Схожі за змістом правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року у справі № 664/2820/15-ц, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року в справі № 572/1644/17-ц.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

28.09.2021 р. Міністерство охорони здоров`я України затвердило наказ № 2086 «Про затвердження Змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства охорони здоров`я України», яким доручає забезпечити до 1 лютого 2022 року функціональні можливості електронної системи охорони здоров`я щодо інструментів контролю та простежуваності при внесенні змін до медичних висновків про тимчасову непрацездатність. Цей наказ вступив в дію з 01.10.2021 року (з дня його офіційного опублікування).

Згідно Порядку видачі (формування) листків непрацездатності в Електронному реєстрі листків непрацездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України № 1234 від 17.06.2021 р., з подальшими змінами, під час формування листка непрацездатності враховується інформація про основне місце роботи застрахованої особи, визначене за даними повідомлення про прийняття працівника на роботу.

Сформований листок непрацездатності надсилається страхувальникам, з якими застрахована особа перебуває у трудових відносинах (за основним місцем роботи та за сумісництвом) через кабінет страхувальника на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України.

Листок непрацездатності може мати такі статуси: закритий; готовий до сплати (виданий); помилково сформований; недійсний; оплачений.

Відповідно до пп.4 п.8 Наказу Міністерства охорони здоров`я № 1066 від 01.06.2021 р. «Деякі питання формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність та проведення їхньої перевірки» паперові листки непрацездатності можуть видавати у разі виникнення технічних проблем (помилок) щодо передачі даних між Електронним реєстром листків непрацездатності та Реєстром медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я, які призводять до неможливості формування електронного листка непрацездатності в Електронному реєстрі більше ніж протягом семи днів з дати створення медичного висновку про тимчасову непрацездатність - до усунення таких проблем (помилок).

В даному випадку з матеріалів справи вбачається, що в період з 28.09.2021р. по 13.10.2021 р. ОСОБА_1 перебував на лікарняному.

Тимчасова втрата працездатності позивачем оформлена лікарем загальної практики КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Житомирської міської ради двома лікарняними листами: з 28.09.2021 р. по 12.10.2021 р. та з 13.10.2021 р. по 13.10.2021 р.

В Електронному реєстрі листків непрацездатності не відобразились відомості про лікарняний листок ОСОБА_1 за період з 13.10.2021 р. по 13.10.2021 р.

Зі змісту наданих директором Комунального підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Житомирської міської ради відомостей вбачається, що причиною відсутності листка непрацездатності в Електронному реєстрі є помилка, яка виникла внаслідок: дозволену затримку між подіями створення і підписання висновку вичерпано.

На підставі рішення лікарсько-консультативної комісії 10.11.2021 р. ОСОБА_1 був виданий лікарняний лист в паперовій формі.

З змісту висновку про проведення службової записки вбачається, що ОСОБА_1 без поважних причин не з`явився на робоче місце у зв`язку з чим зірвано навчальний процес (а.с.41).

Проте, зі змісту долучених адвокатом Остапчуком В.О. до відзиву на позовну заяву пояснювальної записки диспетчера навчальної частини ОСОБА_4 та службової записки економіста секретаря Шилкової І.І. вбачається, що ОСОБА_1 12.10.2021 р. повідомив роботодавця про перебування на лікарняному та вихід на роботу 18.10.2021 р. (а.с.31,32).

Відповідно до пояснювальної записки від 23.10.2021 р. та пояснень від 26.10.2021 р. ОСОБА_1 в письмовій формі повідомляв відповідача, що перебував на лікарняному по 13.10.2021 р., на підтвердження викладеного долучив документи, які йому надали в медичній установі - інформаційні довідки з електронної системи охорони здоров`я Медичний висновок від 29.09.2021 р. та Медичний висновок від 12.10.2021 р., з яких вбачається, що особу пацієнта ідентифіковано без зазначення прізвища, ім`я, по батькові (а.с.36,37).

Згідно Порядку видачі (формування) листків непрацездатності в Електронному реєстрі листків непрацездатності листок непрацездатності формується в Реєстрі на підставі інформації про медичний висновок (медичні висновки) у разі ідентифікації пацієнта як застрахованої особи в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 12 Наказу Міністерства охорони здоров`я № 1066 від 01.06.2021 р. «Деякі питання формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність та проведення їхньої перевірки» у випадку, коли громадянину, для якого сформовано медичний висновок про тимчасову непрацездатність в установленому законодавством порядку, необхідно пред`явити інформацію про наявність такого медичного висновку, така інформація може надаватися (перевірятися) за місцем вимоги з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг "Портал Дія".

Наказ №1-ЗС від 12.11.2021 р. про оголошення догани ОСОБА_1 виданий у зв`язку з порушенням трудової дисципліни.

Разом з тим, порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання саме з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 13.10.2021 р. був відсутній на робочому місці у зв`язку з перебуванням його на лікарняному, про що він попередньо в телефонному режимі повідомив роботодавця та в подальшому надав письмові пояснення.

Проте, під час оформлення лікарем листка непрацездатності за 13.10.2021 р. ОСОБА_1 сталась помилка в Електронному реєстрі листків непрацездатності, вказані відомості були підтвердження лікарняним листком, виданим в паперовому вигляді.

Доводи представника відповідача - адвоката Остапчука В.О. з приводу підроблення листка непрацездатності серії АЛВ №479702, виданого в паперовій формі ОСОБА_1 , спростовуються інформацією, наданою директором Комунального підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Житомирської міської ради, що видачі паперового варіанту лікарняного листа передувало прийняте Лікарсько-консультативною комісією рішення (а.с.126).

Суд першої інстанції правильно вважав, що в даному випадку саме роботодавець, не вжив всіх достатніх і можливих заходів для перевірки пояснень позивача щодо перебування його на лікарняному, хоча це є його обов`язком.

Враховуючи, що позивач своєчасно повідомив роботодавця про перебування його на лікарняному, як в телефонному режимі, так і письмово, помилка сталась під час оформлення електронного листка непрацездатності, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного поступку, що є обов`язком роботодавця, вини позивача в порушенні правил трудової дисципліни не виявлено, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що наказ №1-ЗС від 12.11.2021 р. "Про оголошення догани ОСОБА_1 " винесений неправомірно та підлягає скасуванню.

Крім того, за приписами ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Тобто, підставою для відшкодування шкоди є не просто неправомірність дій, а неправомірність, яка призвела до порушення гарантованих особі прав, які підлягають захисту.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів - п.2 ч.2 ст.23 ЦК України.

Згідно з ч.ч.3,4 ст.23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту.

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

При цьому слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У справах про відшкодування моральної шкоди, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (п.п.55-57 судового рішення).

Судом встановлено, що позивачу оголошено догану за порушення трудової дисципліни, при цьому позивач є викладачем коледжу, що вплинуло на його професійну діяльність, на його авторитет як педагога-викладача серед колег та студентів.

Безперечно такі дії викликали у позивача негативні емоції, занепокоєння, переживання, стрес, тривалу невизначеність, втрату звичайного способу життя, призвели до необхідності вживати додаткові заходи для усунення порушень та відновлення порушеного права.

Виходячи із засад розумності і справедливості розмір морального відшкодування в сумі 3 000,00 грн. визначений вірною

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що такий розмір моральної шкоди буде ефективним засобом юридичного захисту порушеного права позивача і здатен компенсувати понесені ним психо-емоційні втрати немайнового характеру.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають, а зводяться до переоцінки доказів. Разом з тим, будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено.

Крім того, обгрунтованими апеляційний суд вважає також і висновки суду щодо відшкодування витрат позивача на правничу допомогу.

Так, відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, серед іншого, судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до положень частини 1, пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В позовній заяві позивач заявляв вимогу про стягнення з відповідача понесених ним витрат на правничу допомогу, розмір якої, згідно орієнтованого (попереднього) розрахунку судових витрат, складає 5 000,00 грн. (а.с.4).

Тому, позивач в порядку і в спосіб, який передбачений ст.ст.141,279 ЦПК України заявив вимогу та надав докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, а також своєчасно 04.07.2022 року представник позивача подала заяву про розподіл судових витрат.

За положеннями ч.ч.1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Вимоги сторони позивача про стягнення з відповідача судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 5000,00 грн. підтверджено доказами, а саме: актом виконаних робіт по наданню юридичних послуг від 30.06.2022 року, який підписаний адвокатом Ліпською-Романченко Г.Д. та Ставничим А.М. Згідно якого до переліку наданих адвокатом послуг входить консультування, вивчення та правовий аналіз письмових документів 1 000,00 грн.; підготовка позовної заяви 2 500,00 грн., участь у судовому засіданні 1 500,00 грн. Загальна вартість послуг становить 5000,00 грн.; квитанція від 30.06.2022 року про сплату адвокату Ліпській-Романченко Г.Д. грошових коштів в сумі 5000,00 грн. (а.с.145,146).

Частинами 4,5 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що Відокремленим структурним підрозділ Житомирський технологічний фаховий коледж Київського національного університету будівництва і архітектури не направлялось до суду клопотання про відмову в стягненні витрат на правову допомогу чи зменшення її розміру.

Крім того, відповідно до приписів ч.4 ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання, в якому вирішується питання про ухвалення додаткового рішення, осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку та вірно визначив розмір витрат на правничу допомогу, що підтверджується матеріалами справи.

Виходячи із наведеного, підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення та додаткового рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки вони постановлені судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Відокремленого структурного підрозділу Житомирський технологічний фаховий коледж Київського національного університету будівництва і архітектури залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 30 червня 2022 року та додаткове рішення цього ж суду від 14 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Судді: