Справа № 302/496/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 листопада 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів КОЖУХ О.А., БИСАГИ Т.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу № 302/496/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача старший державний виконавець Міжгірського відділу державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Почіль Іван, про зменшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Міжгірського районного суду від 13 липня 2022 року, повний текст якого складено 13 липня 2022 року, головуючий суддя Кривка В.П., -

встановив:

16.05.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 мотивуючи таким.

Рішенням Міжгірського районного суду від 18.11.2019 у справі № 302/1221/19 з позивача стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.10.2019 і до досягнення дитиною повноліття.

Після цього позивач 11.08.2018 уклав шлюб із ОСОБА_4 , в якому ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_5 .

З вини державного виконавця, який дав усну вказівку, що її позивач підтвердити доказами не може, про сплату аліментів на утримання доньки в сумі 1840,00 грн, у позивача утворилася заборгованість за аліментами в розмірі 29421,09 грн. Враховуючи, що його середній щомісячний заробіток складає 11100,00 грн і на його утриманні перебувають вагітна дружина та непрацююча матір, розмір стягуваних із нього аліментів у 1/4 частину його доходу значно погіршує його матеріальне становище. Стягувані з позивача аліменти перевищують встановлену для цього законом частку заробітку.

Зазначене є підставою для зменшення розміру аліментів відповідно до положень ст. 192 СК України.

З урахуванням викладеного, посилаючись на положення ст.ст. 180, 181, 183, 192 СК України ОСОБА_1 просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього за рішенням Міжгірського районного суду від 18.11.2019 у справі № 302/1221/19 на користь відповідачки ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частини (17%) заробітної плати щомісячно.

Рішенням Міжгірського районного суду від 13.07.2022 позов задоволено:

зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_2 , на підставі рішення Міжгірського районного суду від 18.11.2019 у справі № 302/1221/19 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з розміру 1/4 частини всіх видів доходів ОСОБА_1 щомісячно на розмір 1/6 частини всіх видів доходів ОСОБА_1 щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із його обґрунтованості та доведеності, з того, що зміна сімейного та матеріального стану позивача утворює підстави для зменшення розміру стягуваних аліментів.

Відповідачка ОСОБА_2 оскаржила рішення суду як незаконне та необґрунтоване, доводи скарги зводяться до таких.

Суд не в неповному обсязі з`ясував обставини, що мають значення для справи, а викладені у рішенні суду висновки не відповідають фактичним обставинам справи. Це свідчить про неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, про неврахування вимог закону щодо обов`язку батьків належно утримувати своїх дітей.

Звертаючись із позовом про зменшення розміру аліментів позивач вказував лише на зміну сімейного стану у зв`язку з народженням другої дитини в іншому шлюбі, тобто на збільшення кількості утриманців. Проте ним не надано належних, достатніх та допустимих доказів погіршення його матеріального становища з часу присудження аліментів.

Позов обґрунтований не стільки зміною сімейного стану позивача та обставинами, передбаченими ст. 192 ч. 1 СК України, як наявністю значної заборгованості зі сплати аліментів, що виникла начебто з вини державного виконавця, яку він не має можливості сплатити, оскільки на його утриманні є дитина від другого шлюбу. Тим часом, ст. 192 СК України не передбачає такої підстави для зменшення розміру стягуваних аліментів, такі обставини можуть бути предметом окремого позову, передбаченого ст. 197 СК України, та в порядку виконання рішення.

Всупереч вимогам цивільного процесуального закону щодо добросовісності дій у процесі та недопустимості зловживання процесуальними правами позивач ОСОБА_1 не повідомив суду, що їх донька має вроджену ваду зору, яка потребує періодичного обстеження у спеціалізованих медичних закладах, а також стаціонарного лікування не менше 3-х разів на рік, що тягне значні додаткові витрати на утримання дитини. На даний час ці витрати несе відповідачка, а позивач додаткові кошти на лікування дитини не надає.

Середній заробіток відповідачки незначний і мінливий, складає від 3000,00 грн до 4500,00 грн на місяць, що не дозволяє їй забезпечувати у достатній мірі потреби дитини. Її тяжке матеріальне становище також підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання, який складений 09.07.2022 комісією депутатів Міжгірської селищної ради.

Сторона просить рішення суду скасувати та відмовити в позові повністю.

У відзиві на апеляцію позивач ОСОБА_1 вказує на її необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. Посилається загалом на обставини, якими мотивувався позов.

Крім того, зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_5 у нього народився син ОСОБА_6 , тому він має утримувати двох дітей від другого шлюбу, а 1/6 від його заробітної плати становить від 1953,00 грн до 2242,00 грн, що є більшим за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Обставини, пов`язані з лікуванням дитини, можуть тягти додаткові витрати батьків, питання про які вирішується поза присудженими аліментами.

Відповідачка залишає поза увагою рівність обов`язку кожного з батьків щодо утримання їхніх дітей, а також не надала належних і достатніх доказів щодо свого матеріального становища, зокрема, щодо його погіршення.

Додані відповідачкою до апеляційної скарги документи не можуть бути прийняті як докази в справі, позаяк такі не подавалися суду першої інстанції за відсутності поважних причин для цього.

У відповіді на відзив відповідачка ОСОБА_2 підтвердила свою правову позицію в справі, а також вказала на те, що стан здоров`я дитини враховується при визначенні розміру аліментів.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності суд приходить до такого.

Із урахуванням положень ЦПК України щодо диспозитивності судового процесу, суд першої інстанції розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позивачем вимог, з наведених ним підстав, на підставі доказів, поданих учасниками справи; апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; апеляційним судом не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ст. 13 ч. 1, ст. 367 ч.ч. 1, 6 ЦПК України).

Особа діє у цивільних, в тому числі, в сімейних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій і зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування пред`явлених вимог лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 7, 8 СК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-81 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 77 ч. 2 ЦПК України).

Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 28.07.2012 перебували в шлюбі, який було розірвано рішенням Міжгірського районного суду від 08.12.2014 у справі № 302/1458/14-ц (посилання в мережі Internet на Єдиний державний реєстр судових рішень https://reyestr.court.gov.ua/Review/41814291), і є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До ухвалення рішення про розірвання шлюбу рішенням Міжгірського районного суду від 11.09.2014 у справі № 302/1049/14-ц з ОСОБА_1 були стягнуті на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 в сумі 700,00 грн щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.08.2014 і до досягнення дитиною повноліття ( ОСОБА_8 ).

11.08.2018 ОСОБА_1 уклав шлюб із ОСОБА_9 , зареєстрований Виконкомом Річківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області за актовим записом № 5, у якому ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим Міжгірським РВ ДРАЦС ГТУЮ в Закарпатській області за актовим записом № 292 (а.с. 6, 7).

Рішенням Міжгірського районного суду від 18.11.2019 у справі № 302/1221/19 змінено спосіб стягнення та розмір аліментів, визначені рішенням цього ж суду від 11.09.2014 у справі № 302/1049/14-ц, постановлено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% чинного до застосування прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 09.10.2019 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 4-5, ОСОБА_8 ).

Як зафіксовано в рішенні Міжгірського районного суду від 18.11.2019 у справі № 302/1221/19, «відповідач ОСОБА_1 та представник адвокат Андращук І.І. позов ОСОБА_2 в частині стягнення аліментів визнали повністю, заперечень з цього приводу не мають».

Таким чином, другий шлюб позивачем ОСОБА_1 був укладений, а син ОСОБА_10 у ньому народився не після ухвалення Міжгірським районним судом рішення у справі № 302/1221/19 про зміну способу стягнення і розміру раніше присуджених аліментів, як це було зазначено в позовній заяві, а до ухвалення цього рішення. Позов матері дитини про зміну способу стягнення і розміру раніше присуджених аліментів ОСОБА_1 визнав, тобто, реалізував свої процесуальні, а також цивільні (сімейні) права вільно, на власний розсуд, із урахуванням укладення другого шлюбу та народження в ньому другої дитини, не мав заперечень щодо розміру аліментів та способу їх подальшого стягнення, тож погодився на це.

Відтак ці обставини вже існували на момент зміни судом способу стягнення аліментів та визначення їх нового розміру, що було зроблено з урахуванням відповідної позиції платника аліментів. У справі, що розглядається, ОСОБА_1 пред`явив позов про зменшення розміру стягуваних аліментів по суті з тих самих ключових підстав, що вже існували на час вирішення попередньої справи про стягнення аліментів, а також із певних нових підстав (вагітність дружини, заборгованість за аліментами, інший заробіток).

На обґрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_1 надав суду першої інстанції такі документи:

довідки Міжгірського РЕМ ПрАТ «Закарпаттяобленерго» від 29.04.2022 № 27/526-21 і від 28.03.2022 № ЗОЕ 00000121 про те, що він працює електромонтером розподільчих мереж Міжгірського РЕМ з 22.11.2019, його дохід за січень-лютий 2022 року склав 25171,03 грн (а.с. 8, 17);

довідки Виконавчого комітету Міжгірської селищної ради:

від 18.05.2022:

№ 659 про те, що до складу сім`ї ОСОБА_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , входять дружина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , і син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 21);

№ 660 про те, що дружина позивача ОСОБА_11 з 01.11.2021 до 01.05.2022 ніде не працювала, не працює зараз, а веде догляд за дитиною до трьох років (а.с. 20);

від 19.05.2022 № 662 про те, що матір позивача ОСОБА_3 (згідно зі свідоцтвом про народження ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 16)) проживає в АДРЕСА_1 і з 01.11.2021 до 01.05.2022 ніде не працювала та не працює зараз (а.с. 18);

довідку Міжгірської ЦРЛ від 18.05.2022 № 65 про те, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , знаходиться на «Д» обліку з приводу вагітності, 27 тижнів (а.с. 19);

розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, складений держвиконавцем Міжгірського відділу ДВС у Хустському районі Закарпатської області 06.05.2022 за № 60957917, яким підтверджується, що:

на підставі виконавчого листа № 302/1221/19, виданого Міжгірським районним судом 23.12.2019, ОСОБА_1 сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

станом на березень 2022 року загальна сума належних до сплати аліментів за період з жовтня 2019 року по березень 2022 року становила 84142,09 грн, фактично було сплачено 54721,00 грн, заборгованість за аліментами станом на 01.04.2022 визначена в сумі 29421,09 (а.с. 10).

Конвенція про права дитини передбачає, що держави-учасниці:

зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ст. 3 ч. 2);

поважають відповідальність, права і обов`язки батьків … належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються (ст. 5);

докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини; батьки … несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини; найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ст. 18 ч. 1);

визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини; батько(-ки) … несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст. 27 ч.ч. 1, 2);

жодне в цій Конвенції не торкається будь-яких положень, які більшою мірою сприяють здійсненню прав дитини і можуть міститися: a) в законі Держави-учасниці, або b) в нормах міжнародного права, що діють щодо даної держави (ст. 41).

За приписами норм Конституції України, норм СК України в редакції, чинній на час пред`явлення позову:

кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (ст. 51 Конституції України);

мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; за загальним правилом, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 ч.ч. 1, 2 СК України);

батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України);

за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ст. 181 ч. 3);

розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини;

мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;

мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ст. 182 ч. 2);

той із батьків дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 184 ч. 3).

ЦПК України встановлює правила, за якими особа має право звернутися до суду в наказному або спрощеному позовному провадженні з вимогами про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, та про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ці вимоги не пов`язані з встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір (ст. 161 ч. 1 п.п. 4, 5, ч. 2).

Таким чином, матеріальне утримання дитини є обов`язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України (ст. 192 ч. 1 СК України).

При визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я, матеріальне становище дитини, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України). За змістом положень ст. 191 ч. 1 і ст. 192 ч. 1 СК України, у випадку звернення по зміну розміру раніше стягнутих аліментів правило про стягнення аліментів за рішенням суду від дня пред`явлення позову не застосовується, аліменти у зміненому розмірі, у випадку відповідного задоволення вимоги, стягуються з дня набрання рішенням суду законної сили.

Прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення (ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Розмір прожиткового мінімуму у 2019 році (на час, з якого були присуджені аліменти) для дитини віком від 6 до 18 років становив 2118,00 грн, а у 2022 році відповідний розмір прожиткового мінімуму становить (становитиме) від 2618,00 грн на 01.01.2021 до 2744,00 грн на 01.07.2021 і до 2833,00 грн на 01.12.2022.

Пред`явивши вимогу про зменшення розміру стягуваних із нього на утримання дитини від першого шлюбу аліментів, підставами для цього позивач визначив факт народження у нього дитини в другому шлюбі та необхідність її утримання, вагітність дружини, наявність заборгованості за аліментами, наявність на утриманні матері, яка не працює, недостатність наявного в нього заробітку для сплати аліментів у раніше присудженому розмірі.

Однак, самі по собі факти укладення позивачем нового шлюбу, народження в ньому дитини та очікування ще однієї дитини не є безумовними підставами для зменшення розміру аліментів, які стягуються з батька на утримання дитини від першого шлюбу, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою, що відповідає й правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19, підтвердженій і в ряді інших справ. Зміна у зв`язку з такими обставинами матеріального становища платника аліментів як підстава для зменшення стягуваних аліментів повинна бути істотною в такій мірі, що прямо впливає на спроможність платника сплачувати аліменти в попередньому розмірі, унеможливлює таку сплату тощо. Ці обставини підлягають належному доказуванню.

Так само підлягає доказуванню утримання платником аліментів своєї матері, яка не працює, якщо таке реально має місце, неспроможність матері позивача утримувати себе самостійно, відсутність у неї інших засобів для забезпечення, зокрема, соціальних виплат, інших грошових коштів, доходів, майна тощо.

Заборгованість за аліментами, доказів виникнення якої з інших підстав, аніж власне сплата аліментів не в повному обсязі, в справі до того ж немає, не може слугувати належною підставою для зменшення розміру стягуваних за рішенням суду аліментів. Питання щодо врегулювання заборгованості за аліментами як такої лежить за межами справи, що розглядається. Поряд із цим, факт виникнення такої заборгованості, про що заявлено самим позивачем і підтверджено документально, оцінюється в сукупності та взаємозв`язку з іншими обставинами справи та діями сторін.

Як випливає з матеріалів справи, одразу після ухвалення Міжгірським районним судом рішення у справі № 302/1221/19 про зміну способу стягнення і розміру аліментів позивач отримав постійну роботу і стабільний заробіток, достатній для сплати аліментів. Попри це, аліменти сплачувалися в сумах, як правило, значно менших від нарахованих (в середньому за 30 місяців по 1824,00 грн щомісячно), що спричинило виникнення істотної заборгованості. Тобто, рішення суду виконувалося довільно, дитина від першого шлюбу тривалий час не отримувала від батька належних аліментів у повному обсязі.

Виходячи з наведеного, сімейне і матеріальне становище платника аліментів змінилося, проте, не в такій мірі, що може мати наслідком прохане зменшення стягуваних аліментів на утримання дитини від першого шлюбу. Позивач ОСОБА_1 не наводив по суті в заяві підстав, за наявності яких можуть реально виникнути умови для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів, і не довів наявності таких підстав, зокрема, істотного погіршення свого матеріального становища. У тому числі, немає доказів погіршення його саме матеріального становища після зміни судом способу стягнення і розміру аліментів, натомість є докази покращення цього становища із отриманням постійної роботи та заробітку. Слід також враховувати й істотно різний вік дитини від першого шлюбу порівняно з віком дітей позивача від другого шлюбу, в якому ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ще один син ОСОБА_6 , що тягне й різний обсяг реальних витрат на кожну дитину, постійне зростання яких із плином часу є загальнозрозумілим і не потребує доведення.

Перевищення, з огляду на заробіток позивача, 1/4 від цього заробітку рівня прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років не є самостійною підставою для зменшення розміру присуджених аліментів. Відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи. Позивач не довів неспроможності сплачувати аліменти на утримання дитини від першого шлюбу в розмірі, який не є меншим за рекомендований розмір аліментів.

Відтак позов необґрунтований і не доведений у належний процесуальний спосіб, доводи позивача ґрунтуються на недопустимих у доказуванні припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України), підстави для зменшення розміру стягуваних із позивача аліментів наразі не встановлені. Суд першої інстанції залишив ці обставини поза увагою.

Надані відповідачкою разом із апеляційною скаргою медичні документи щодо захворювання дитини та потреби в лікуванні вродженої вади зору, інші документи (докази) не підлягають оцінці на стадії апеляційного розгляду справи, оскільки відповідачка отримавши своєчасно матеріали позову (а.с. 24) не подала їх до суду першої інстанції та не обґрунтувала належним чином неможливість їх подання, тому підстав для застосування положень, зокрема, ст. 83 ч. 8, ст. 367 ч. 3 ЦПК України немає. Водночас апеляційний суд зауважує, що стан здоров`я дитини підлягає врахуванню при вирішенні питання щодо її матеріального утримання, додаткових витрат на неї як за домовленістю батьків, так і в разі відповідного спору.

Виходячи з наведеного, на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 2, 4 ЦПК України апеляцію слід задовольнити, рушення суду першої інстанції скасувати, в позові відмовити.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 2, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, рішення Міжгірського районного суду від 13 липня 2022 року скасувати, у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1488,70 грн у рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, який є днем складення повного судового рішення, але протягом тридцяти днів може бути оскаржена до Верховного Суду.

Судді