Справа №155/246/22
Провадження №2/155/208/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2022 м. Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Сметани В.М.,

при секретарі судових засідань Воронюк Н.М.,

за участі: представника відповідача Рущака В.М. ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 21 лютого 2022 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , про стягнення коштів.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідач 05 жовтня 2021 року о 14 годині 50 хвилин керуючи автомобілем марки MAZDA 6 державний номерний знак НОМЕР_1 в місті Луцьк по вулиці Ковельській допустив зіткнення з її автомобілем марки VOLKSWAGEN PASSAT BASIS 3B32B1, державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого її автомобіль отримав значні пошкодження та завдано їй моральної шкоди. Постановою Горохівського районного суду Волинської області від 14 грудня 2021 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за 124 КУпАП.

Вказує, що страховиком та позивачем було сплачено її загальну суму 81271,80 гривень. Однак, ТОВ «Автоцентр Захід» проведено діагностику автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAT BASIS 3B32B1, державний номерний знак НОМЕР_2 та визначено вартість відновлювальних робіт та матеріалів, яка становить 436275,91 гривень. Різниця між фактичним розміром завданої їй матеріальної шкоди та виплаченим страховим відшкодування становить 354994,68 гривень.

Крім того зазначає, що крім завдання матеріальної шкоди їй було ще завдано моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях.

Враховуючи вищезазначене, просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 в її користь 354994,68 гривень матеріальної шкоди, 30000,00 гривень моральної шкоди, а також судові витрати.

Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 15 березня 2022 року прийнято до провадження вищезазначену цивільну справу та призначено підготовче судове засідання.

На адресу суду 07 квітня 2022 року від представника відповідача - адвоката Рущака Володимира Михайловича надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказував, що позовна заява необґрунтована, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що вимога позивача є зловживання своїми правами з метою отримання безпідставної вигоди та збагачення за рахунок відповідача. Оскільки, відповідно по картці/рахунку № НОМЕР_3 страховою компанією було виплачено позивачу страхове відшкодування матеріальної шкоди в сумі 79271,18 гривень, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну згідно полісу страхування становить 130000 гривень, а тому різниця на думку відповідача, повинна бути сплачена страховою компанією, в межах ліміту. Також, зазначає, що рахунок № К /С від 14 грудня 2021 року, згідно якого було визначено вартість відновлювальних робіт та матеріалів пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля позивача 436275,93 гривень є неналежним і недопустимим доказом. Розмір страхового відшкодування повинен бути визначений саме звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати відповідним положенням законодавства. Щодо відшкодування моральної шкоди, зазначає, що категорично не погоджуються, оскільки, дана шкода є необґрунтованою, завищеною, позивачем не доведено факту спричинення фізичних чи душевних страждань. Враховуючи вищенаведене, просить відмовити в задоволені позовних вимог, а також стягнути з позивача на користь відповідача витрат на професійну правову допомогу в сумі 15000,00 гривень.

Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 06 червня 2022 року залучено до участі в справі в якості співвідповідача АТ «Страхова компанія «Країна».

Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 20 червня 2022 року призначено в цивільній справі судову авто товарознавчу експертизу, та зупинено провадження у справі.

Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 12 вересня 2022 року поновлено провадження в цивільній справі.

На адресу суду 17 жовтня 2022 року від представника АТ «Страхова компанія «Країна» надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що 05 жовтня 2020 року між АТ «СК Країна» та ОСОБА_4 , було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу №АР/0911166, за яким забезпечено транспортний засіб «MAZDA 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 . АТ «СК Країна» 12 листопада 2021 року було отримано повідомлення про ДТП потерпілої особи позивача. Представником АТ «СК Країна» 17 листопада 2021 року в присутності позивача було оглянуто її автомобіль, про що було складений акт огляду транспортного засобу. До АТ «СК Країна» 20 грудня 2021 року надійшла заява позивача щодо погодження розміру страхового відшкодування, в які позивач зазначила, що за фактом пошкодження її транспортного засобу погоджується з розміром страхового відшкодування в сумі 81871,18 гривень, на проведення експертизи пошкодженого транспортного засобу не наполягає, після виплати страхового відшкодування будь-яких претензій до АТ «СК «Країна» мати не буде. АТ «СК «Країна» 30 грудня 2021 року було виплачено страхове відшкодування позивачу у розмірі 79271,18 гривень з різницею, оскільки 2600,00 гривень являється розміром франшизи за полісом. Враховуючи вищенаведене, просить відмовити в задоволені позовних вимог до АТ «СК «Країна».

В підготовчому судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, а саме просив стягнути з відповідача ОСОБА_4 30000 гривень у відшкодуванні моральної шкоди, 2265 гривень витрат на проведення експертизи та 15000 гривень витрат на правничу допомогу. Крім того, з відповідача АТ «СК «Країна» просив стягнути 51125 гривень 18 копійок у відшкодування матеріальної шкоди, внаслідок ДТП.

Протокольною ухвалою суду від 02 листопада 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, позивач подала до суду заяву, в якій просили розгляд справи проводити у відсутності її та представника, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог до ОСОБА_4 з підстав, викладених у відзиві, просив відмовити їх задоволені.

Представник відповідача АТ «СК «Країна» в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог до АТ «СК «Країна» з підстав, викладених у відзиві, просив відмовити в їх задоволені.

Заслухавши пояснення учасників справи, кожного зокрема, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов до наступного висновку.

Частиною 1 статті 4 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України, передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_3 , до АТ «Страхова компанія «Країна» про відшкодування шкоди, суд виходить з наступного.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Пунктом 2.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Указана норма кореспондується зі статтею 999 ЦК України, якою встановлено, що до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

У спорах? пов`язаних із відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) є спеціальними, а цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

За вимогами статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

Водночас, таке ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (у договірному зобов`язанні ним є страховик).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом Закон), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 28, 29 Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це, серед іншого, шкода пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до п.30.1 ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (п. 30.2 ст.30 Закону № 1961-IV)

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Разом із тим, згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), то сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком.

Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , є власником автомобіля VOLKSWAGEN, моделі PASSAT, 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 (а.с.8).

Автомобіль MAZDA 6, 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було застраховано в АТ «СК «Країна», що підтверджується Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/0911166 від 09 жовтня 2020 року з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну в розмірі 130000,00 гривень, франшиза 2600 гривень. (а.с.34).

Відповідно до постанови Горохівського районного суду Волинської області від 14 грудня 2021 року, яка набрала законної сили 24 грудня 2021 року, ОСОБА_4 було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, в тому, що він 05 жовтня 2021 року о 14 годині 50 хвилин в місті Луцьк по вулиці Ковельській керуючи автомобілем марки MAZDA 6 номерний знак НОМЕР_1 не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем, який був попереду, чим порушив п.12.1 ПДР. (а.с.9, 10).

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з копією повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду потерпілої особи №26882 від 12 листопада 2021 року, АТ «СК «Країна» отримало повідомлення про ДТП від ОСОБА_5 (а.с.128).

Відповідно до копії акту огляду транспортного засобу від 17 листопада 2021 року представником АТ «СК «Країна» в присутності ОСОБА_5 , було оглянуто автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_2 . (а.с.130-148).

Копією заяви від 20 грудня 2021 року стверджується, що за фактом пошкодженого транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП від 05 жовтня 2021 року за участю забезпеченого в АТ «СК «Країна» за полісом №АР0911166 від 09 жовтня 2020 року транспортного засобу MAZDA 6, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , погодилась з розміром страхового відшкодування в сумі 81871,18 гривень. На проведенні експертизи пошкодженого транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_2 не наполягає. Після виплати страхового відшкодування будь-яких претензій до АТ «СК «Країна» мати не буде. (а.с.148).

Відповідно до копії страхового акту №58/66229/3.2.29 виданого АТ «СК «Країна», ліміт відповідальності за полісом складає 130000,00 гривень, вартість відновленого ремонт транспортного засобу (матеріальний збиток) - 81871,18 гривень, франшиза за полісом 2600,00 гривень, розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті - 79271,18 гривень. (а.с.150).

Встановлено і не заперечується сторонами про те, що АТ «Страхова компанія «Країна» перераховано на картковий рахунок ОСОБА_5 , 79271,81 гривню у якості страхового відшкодування.

Відповідно до копії платіжного доручення №95 від 30 грудня 2021 року АТ «СК «Країна» виплатило ОСОБА_5 , суму страхового відшкодування відповідно до страхового акту №58/66229/3.2.29 від 24 грудня 2021 року - 79271,18 гривень, що також, підтверджується випискою по банківській картці № НОМЕР_6 від 03 лютого 2022 року. (а.с.15, 151).

Зазначене свідчить про те, що АТ «Страхова компанія «Країна» та ОСОБА_5 , дійшли згоди про розмір страхового відшкодування, що підтверджується заявою позивача про страхове відшкодування та відповідає вимогам статті 30, пункту 34.4 статті 34 та пункту 36.2 статті 36 Закону №1961-IV.

ОСОБА_5 , скористалася своїм правом звернення безпосередньо до страховика та отримала страхове відшкодування, а АТ «Страхова компанія «Країна» забезпечило реалізацію права позивача на отримання страхового відшкодування у розмірі погодженого зі страховою.

Згідно з копією виписки по банківській картці від 03 лютого 2022 року НОМЕР_12, ОСОБА_4 здійснив переказ ОСОБА_5 в сумі 2000,00 гривень. (а.с.16).

Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 дана сума коштів перерахована позивачу у відшкодуванні франшизи за договором страхування.

Водночас, ОСОБА_5 , 09 грудня 2021 року звернулася до ТОВ «Автоцентр Захід», щодо проведення діагностики вартості відновлювальних робіт та матеріалів пошкодження внаслідок ДТП автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та було визначено вартість відновлювальних робіт та матеріалів, яка згідно рахунку №К/С від 14 грудня 2021 року становить 436275 гривень 91 копійок. (а.с.12-14, 39-41).

Крім того, за клопотанням позивача, ухвалою суду від 20 червня 2022 року у даній справі судом було призначено автотоварознавчу експертизу. Згідно висновку експерта № СЕ-19/103-22/5375-АВ від 26 серпня 2022 року, вартість матеріальної шкоди автомобіля марки VW Passat д.н.з. НОМЕР_2 , 2001 року випуску, станом на момент ДТП, складає 117493,65 грн. Автомобіля марки VW Passat Basis д.н.з. НОМЕР_2 , 2001 року випуску, який пошкоджений в результаті ДТП - підлягає ремонтно-відновлювальним роботам. Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки VW Passat Basis, д.н.з. НОМЕР_2 , 2001 року випуску, станом на день проведення експертизи, а саме 26.08.2022 року становить 205246,51 грн (двісті п`ять тисяч двісті сорок шість гривень, 51 копійок), що являє собою економічну недоцільність для проведення такого ремонту, оскільки вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ якщо, вартість відновлювального ремонту КТЗ є більшою за його ринкову вартість.

Суд встановив, що страхова компанія під час вирішення питання про виплату страхового відшкодування у першу чергу керується Законом №1961-IV. Звертаючись із заявою до страховика про виплату страхового відшкодування, позивач визначив розмір такого відшкодування, вказавши його у заяві, тобто погодився на відшкодування страховою компанією збитків саме у заявленому розмірі.

Заява позивача від 20 грудня 2021 року в силу частини першої статті 202 ЦК України, є правочином, тобто дією особи, спрямованої на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому згідно з частиною 1 статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину).

Факт перерахування АТ «Страхова компанія «Країна» на користь позивача страхового відшкодування у розмірі, погодженому між ними, свідчить про виконання страховиком свого зобов`язання з виплати страхового відшкодування та про відмову потерпілого від одержання відшкодування в більшому розмірі.

Аналогічний висновок сформульований у постанові ВС від 10 червня 2020 року у справі № 333/2096/17 (провадження № 61-20343св18).

Позивачем та його представником не надано суду доказів, що позивач не була згідна з сумою страхового відшкодування, яка їй було виплачена відповідно до її заяви. Також не подано доказів про відклик вказаної заяви чи з`явлення вимоги до страхової компанії щодо виплати додаткової суми страхового відшкодування.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 , до АТ «Страхова компанія «Країна» про відшкодування шкоди не підлягають до задоволення.

В свою чергу вимога про стягнення витрат на проведення висновку експерта № СЕ-19/103-22/5375-АВ від 26 серпня 2022 року в розмірі 2265,36 гривень також не підлягає задоволенню, оскільки вона є похідною до вимог про стягнення недоплаченого страхового відшкодування, вимога про відшкодування якого, до відповідача ОСОБА_4 не була пред`явлена.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд вважає їх такими, що підлягають часткового задоволення.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, серед іншого, полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В даній справі судом встановлено, що в результаті протиправних дій ОСОБА_4 , було пошкоджено майно позивача, а саме автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT BASIS 3B32B1, державний номерний знак НОМЕР_2 . Як зазначала позивач, внаслідок пошкодження її транспортного засобу перенесла сильні душевні страждання, викликанні пережитим стресом. Вказує, що вона є інвалідом ІІ групи загального захворювання і відсутність автомобіля ускладнило їй відвідування лікарів та закупівлю ліків.

Беручи до уваги викладене, доведення факту протиправності дій ОСОБА_4 , наявності моральних страждань зумовлених пошкодженням майна, наявності причинного зв`язку між вказаними діями відповідача та моральними стражданнями, суд приходить до висновку про необхідність відшкодування моральної шкоди завданої відповідачем ОСОБА_6 , позивачу. При цьому, визначаючи розмір такої шкоди, суд виходить з характеру та обсягу таких страждань, їх тривалості, оскільки позивач отримала страхове відшкодування незадовго після події ДТП та мала можливість відновити свій автомобіль, характер вимушених змін у житті позивача, судом також враховано, що позивач не була учасником ДТП, в наслідок якого не отримала жодних тілесних ушкоджень, а тому за відсутності доведення перед судом інших негативних наслідків та змін в життя позивача, суд виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_4 , на користь позивача 3000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої ДТП.

Щодо стягнення з відповідача ОСОБА_4 витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного.

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст.59 Конституції України та ст.15 ЦПК України.

Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч.2ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

У матеріалах справи наявна копія договору про надання правничої допомоги від 01 лютого 2022 року в якому в розділі 3 пункт 3.2 зазначена вартість надання правової/правничої допомоги, незалежно від результату, передбачений даним договором складає 15000,00 гривень.

Позивачем в супереч ч.8 ст.141 ЦПК України, не надано будь яких належних та допустимих доказів на підтвердження понесення та оплати витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 гривень та не було заявлено про подачу таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Оскільки представником відповідача ОСОБА_4 адвокатом Рущаком В.М. заявлене відповідне клопотання до закінчення судових дебатів, суд при ухваленні рішення не вирішує питання про стягнення витрат відповідача ОСОБА_6 на правничу допомогу.

Оскільки позовна вимога про відшкодування моральної шкоди, яка була частково задоволена, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, позивач при подачі позову звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в пропорційному розмірі до задоволених позовних вимог.

Керуючись п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-УІІІ «Про судоустрій та статус суддів», ст.ст. 12, 13, 81, 80, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 3000 (три тисячі) гривень у відшкодування моральної шкоди.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 992 гривні 40 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони по справі є:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадяни України серія НОМЕР_7 , РНОКПП: НОМЕР_8 ).

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_9 , РНОКПП: НОМЕР_10 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна», місцезнаходження: місто Київ, вулиця Електриків, 29А, .

Дата складання повного тексту рішення 25 листопада 2022 року.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області В.М. Сметана