КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/9380/2022
Справа 364/196/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 жовтня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» на рішення Володарського районного суду Київської області, ухвалене у складі судді Моргун Г.Л. в смт. Володарка 14 червня 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

В травні 2022 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості, просив стягнути із ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 123684,26 грн. та судові витрати.

Заявлені вимоги мотивував тим, що 28 вересня 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № , паспорт кредиту № 4970392 та заяву-анкету на отримання кредитів в ТОВ «ФК «ЦФР». Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» разом із заявою-анкетою, кредитним договором та паспортом кредиту становлять кредитний договір. За умовами кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в сумі 116404,49 грн. строком на 49 місяців на будь-які законні цілі на умовах, обумовлених договором, а позичальник зобов`язується своєчасно повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Позичальник своїх зобов`язань за договором належним чином не виконує, внаслідок чого відповідно до розрахунку заборгованості станом на 23 листопада 2021 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 123684,26 грн., що складається з простроченої заборгованості за тілом кредиту 29969,62 грн., простроченої заборгованості за річними процентами 1,94 грн., простроченої заборгованості за щомісячними процентами 11202,49 грн., строкової заборгованості за тілом кредиту 82457,82 грн., строкової заборгованості за річними процентами 0,03 грн., строкової заборгованості за щомісячними процентами 62,36 грн.

В зв`язку з порушенням кредитних зобов`язань 26 листопада 2021 року позивачем було направлено на адресу реєстрації відповідача досудову вимогу щодо дострокового погашення заборгованості, яка 01 грудня 2021 року була вручена позивачу, однак жодних дій на погашення заборгованості відповідачем не було вчинено.

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 14 червня 2022 року позов ТОВ «ФК «ЦФР» частково задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 29959,62 грн. та судові витрати 595,44 грн., в іншій частині позову відмовлено.

Позивач ТОВ «ФК «ЦФР», не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Володарського районного суду Київської області від 14 червня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що в рішенні є посилання на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за кредитним договором, що є недоречним, так як позивач є не банківською установою, а фінансовою установою та не укладає договір щодо надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви, а укладає кредитний договір шляхом підписання кредитного договору, паспорту кредиту та заяви-анкети на отримання кредиту, погоджуючи перед цим умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР».

Не погоджувався з твердженням суду, що анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, та не містить даних про умови кредитування, оскільки у ч. 1 заяви-анкети та кредитному договорі у ч. 3 міститься контактна інформація відповідача. Умови кредитування містяться в кредитному договорі: ч.1 предмет договору, ч. 2 інші умови та у паспорті кредиту: п. 4 основні умови кредитування, п. 5 інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника, п. 6 порядок повернення кредиту, п. 7 додаткова інформація, п. 8 інші важливі правові аспекти. Отже, з відповідачем були погоджені розмір відсотків, пені та штрафів, порядок та розмір їх повернення.

Посилався на правові висновки постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року щодо презумпції правомірності правочину, ч. 1 Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» від 04 травня 2020 року, ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 1055 ЦК України, вказував, що відповідно до кредитного договору від 28 вересня 2020 року відповідач власноручним підписом підтвердив, що умови кредитного договору, зокрема умови про сукупну вартість кредитів, йому роз`яснені та зрозумілі, що він ознайомився з кредитним договором до його укладення та згоден з його умовами; свій примірник цієї заяви отримав, умови отримання кредитів від ТОВ «ФК «ЦФР» згоден отримувати шляхом роздрукування з веб-сайта кредитодавця.

Вказував, що умови кредитування складені таким чином, що не потребують спеціальних знань в області економіки та права, є доступно роз`ясненими, а графік платежів побудований на простому розрахунку суми кредиту з щомісячною оплатою, у якому по окремим категоріям розписано оплату за користування кредитом, загальний щомісячний платіж та його складові.

Кредитний договір було укладено в письмовому вигляді та підписано власноручним підписом відповідача, відтак не відповідають обставинам справи висновки суду першої інстанції, що твердження представника позивача про відсутність у відповідача електронного підпису є голослівними та не стверджені доказами.

Зазначив, що розрахунок заборгованості, наданий суду на дослідження позивачем, є офіційним документом, що виготовляється уповноваженим представником ТОВ «ФК «ЦФР» у ліцензованому програмному забезпеченні, у якому вбачаються усі наявні на рахунку клієнта кредитні кошти, внесення коштів та фіксується їх розподіл на погашення заборгованості.

Вказував, що надав всі наявні у нього докази по справі, зокрема оригінал кредитної справи, первинних платіжних документів щодо перерахування коштів, розрахунок заборгованості та графік руху кредитних коштів, що дозволяє дійти висновку, що надані позивачем документи в повній мірі підтверджують погодження сторонами саме умов кредитування, наявність заборгованості та доведеність суми боргу, вказаної у розрахунку та графіку руху коштів по рахунку. Форма та зміст кредитного договору відповідають нормам чинного законодавства та містять у собі всі істотні умови, необхідні для укладення кредитного договору.

Від відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що кредитний договір є неукладеним, оскільки він не є електронним договором, не є договором приєднання, не укладений у простій письмовій формі, а відповідно є таким, що не породжує жодних прав та обов`язків для відповідача. В апеляційній скарзі позивачем визнано, що кредитний договір від 28 вересня 2010 року не укладався відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», відтак дана обставина на підлягає доказуванню. При цьому до спірних правовідносин неможливо застосувати правила ч. 1 т. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладено лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки додані Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» мають мінливий характер, можуть змінюватись позивачем і позивач жодним чином не довів, що саме ці умови були акцептовані відповідачем.

Вважав, що наданий позивачем паспорт кредиту № 4970392 не є доказом укладення кредитного договору з відповідачем. Кредитний договір є неукладеним також через те, що не містить належного підпису та відбитки юридичної особи позивача. Факсимільне відтворення підпису уповноваженої особи на кредитному договорі також не має жодної юридичної сили, оскільки між сторонами не було укладено письмової угоди сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Вважав, що таким чином кредитний договір від 28 вересня 2020 року, паспорт кредиту та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» не є доказом наявності будь-якого правочину між позивачем та відповідачем, а відповідно позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Наголошував, що позивачем не надано суду доказів на виконання умов договору споживчого кредитування, а саме надання грошових коштів відповідачу. Між сторонами відсутній укладений кредитний договір, позивач не надавав, а відповідач не отримував грошові кошти в розмірі 116404,40 грн., відповідно у позивача відсутнє право чи інтерес, які порушені відповідачем, та право витребовувати такі кошти.

Позивачем надано відповідь на відзив на апеляційну скаргу з власним спростуванням аргументів відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції даним вимогам закону відповідає.

Задовольняючи частково позов ТОВ «ФК «ЦФР» про стягнення заборгованості в частині простроченої заборгованості за тілом кредитом в розмірі 29959,62 грн. та судового збору 595,44 грн. пропорційно сумі задоволених позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що 28 вересня 2020 році ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви на отримання кредиту та інших послуг (паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 4970392), згідно якого відповідач отримав кошти у розмірі 116404 грн. терміном кредитування 48 місяців з відсотковою ставкою 34,63 %. Однак, оскільки надані позивачем документи не у повній мірі підтверджують сторонами всіх умов кредитування і анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію та не містить даних про умови кредитування, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, неустойки, надані банком письмові докази не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, і наразі відсутні підстави для задоволення решти позовних вимог.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що ТОВ «ФК «ЦФР» є фінансовою установою згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи від 04 лютого 2008 року (а. с. 25), основним видом економічної діяльності якого 64.92 Інші види кредитування (а. с. 27).

На а. с. 8 знаходиться копія укладеної в письмовій формі та підписаної ОСОБА_1 заяви-анкети на отримання кредиту та інших послуг в ТОВ «ФК «ЦФР», в якій зазначено персональні дані відповідача ОСОБА_1 , за умовами якої підписанням цієї анкети-заяви він не заперечує проти перевірки ТОВ «ФК «ЦФР» інформації, викладеної ним в цій заяві-анкеті, а також усієї додаткової інформації, необхідної для прийняття рішення про надання йому кредиту. Підписанням цієї анкети-заяви він також підтверджує, що ТОВ «ФК «ЦФР» у відповідності до вимог чинного законодавства у чіткій та зрозумілій формі ознайомило його з інформацією, вказаною в ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6, 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією, необхідною йому для свідомого та добровільного вибору фінансової послуги; підтверджує, що ознайомлений з умовами Внутрішніх правил фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», та дає згоду ТОВ «ФК «ЦФР» на використання під час укладення з ним правочинів щодо надання кредиту власноручного підпису уповноваженої особи ТОВ «ФК «ЦФР» та відтиску печатки, які відтворені засобами копіювання, та зразок розміщений в правилах, а також приєднується до договору про спосіб підписання договорів, розміщеного на веб-сайті.

На а. с. 9 знаходиться копія укладеного в письмовій формі та підписаного ОСОБА_1 кредитного договору № від 28 вересня 2020 року, за умовами п. 1.1 якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та оплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Згідно п. 1.2 кредитного договору кредит надається позичальнику на наступних умовах: сума кредиту 116404,49 грн., строком на 48 місяців.

Згідно п. 1.3 кредитного договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в паспорті кредиту № 4970392, який є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно п. 1.4 кредитного договору підписавши цей договір, позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отримання кредиту коштів в сумі 93874,59 грн. - погашення поточної заборгованості за кредитним договором, 22529,90 грн. - оплата страхового платежу за договором страхування.

Згідно п. 2.1 кредитного договору всі інші умови кредитного договору викладені в паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», редакція від 04 травня 2020 року, які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» та з якими позичальник ознайомився до укладення цього договору та до яких позичальник приєднується, підписавши цей договір.

Згідно п. 2.2 кредитного договору цей договір, паспорт кредиту № 4970392 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», редакція від 04 травня 2020 року, складають єдиний кредитний договір. Позичальник, підписавши цей договір, підтверджує, що свій примірник договору він отримав.

Згідно п. 2.3 кредитного договору сторони підтверджують, що до підписання цього договору вони домовились, що підписання цього договору зі сторони кредитодавця може бути здійснено власноручним підписом уповноваженої особи кредитодавця або накладенням електронного підпису або використанням факсимільного відтворення печатки кредитодавця та аналогів власноручного підпису уповноважених осіб кредитодавця за допомогою засобів механічного копіювання.

На а. с. 10 знаходиться копія укладеного в письмовій формі та підписаного ОСОБА_1 . Паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 4970392, з зазначенням персональних даних позичальника ОСОБА_1 та основними умовами кредитування з урахуванням побажань позичальника, а саме: сума/ліміт кредиту 116404,49 грн., строк, на який надається кредит - 48 місяців, спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом протягом 3 банківських днів від дня укладення договору, мета укладення кредиту - будь-як законні цілі, розмір щомісячних процентів 1,50 від суми кредиту згідно з графіком платежів, реальна річна процентна ставка 34,63 %, загальні витрати за кредитом 83835,14 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом 200239,63 грн. В паспорті кредиту викладено графік платежів та наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за кредитним договором у вигляді штрафу та пені.

Згідно п. 8 паспорту кредиту, умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо (а. с. 10 зворот).

На а. с. 11-12 знаходиться копія Умов отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» в редакції від 04 травня 2020 року.

Додатком до Умов отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» є незаповнені бланки кредитного договору та паспорту кредиту (а. с. 13 - 14).

На а. с. 15 наявний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 817497032 станом на 23 листопада 2021 року, згідно якого сума заборгованості становить 123684,26 грн., що складається з простроченої заборгованості за тілом кредиту 29969,62 грн., простроченої заборгованості за річними процентами 1,94 грн., простроченої заборгованості за щомісячними процентами 11202,49 грн., строкової заборгованості за тілом кредиту 82457,82 грн., строкової заборгованості за річними процентами 0,03 грн., строкової заборгованості за щомісячними процентами 62,36 грн.

На а. с. 17 знаходиться список згрупованих відправлень ТОВ «ФК «ЦФР» від 26 листопада 2021 року, в тому числі на адресу ОСОБА_1 під № 22.

На а. с. 18 знаходиться копія опису вкладення у цінний лист на адресу ОСОБА_1 , в тому числі досудова вимога щодо дострокового стягнення заборгованості.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_1 отримано досудову вимогу 01 грудня 2021 року (а. с. 19).

У досудовій вимозі щодо дострокового стягнення заборгованості ТОВ «ФК «ЦФР» вимагало від ОСОБА_1 в тридцятиденний термін з моменту отримання цієї вимоги сплатити заборгованість в розмірі 121384,30 грн., в тому числі суму простроченої заборгованості 31651,95 грн., в тому числі суму простроченої заборгованості за тілом кредиту 22685,09 грн., простроченої заборгованості за комісією 8966,86 грн., суму поточної заборгованості 89732,35 грн. (а. с. 20).

На а. с. 64 - 65 знаходиться копія довідки ТОВ «ФК «ЦФР» від 18 травня 2022 року, в якій відображено графік руху коштів по кредиту № від 28 вересня 2020 року, укладеним з ОСОБА_1 .

На а. с. 79 знаходиться копія договору страхування життя позичальника ТОВ «ФК «ЦФР» № -с від 28 вересня 2020 року, укладеного ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» з ОСОБА_1 .

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин), до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з інформацією, надання якої передбачено частинами другою та третьою цієї статті, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «ФК «ЦФР» вказувало на те, що позичальник не виконує свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Судом першої інстанції було встановлено, що 28 вересня 2020 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви-анкети на отримання кредиту та інших послуг (паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 4970392), згідно якого відповідач отримав кошти у розмірі 116404 грн.

Оскільки законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України перевіряється апеляційним судом в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а відповідач рішення суду першої інстанції в мотивувальній частині, зокрема щодо обставин укладення договору та отримання кредитних коштів, не оскаржував, апеляційним судом не приймаються доводи відзиву ОСОБА_1 на апеляційну скаргу, що кредитний договір № від 28 вересня 2020 року є неукладеним, оскільки він не є електронним договором, не є договором приєднання, не укладений у простій письмовій формі, не містить належного підпису та відбитку печатки юридичної особи позивача, договір є неукладеним, а відповідно є таким, що не породжує жодних прав та обов`язків для відповідача, а також, що позивач не надав суду докази на виконання умов договору споживчого кредитування, а саме щодо надання грошових коштів відповідачу.

Апеляційний суд приймає до уваги, що оригінали примірників заяви-анкети, кредитного договору № та паспорту кредиту, укладених в письмовій формі з особистим підписом ОСОБА_1 та факсимільним відтворенням відтиску печатки юридичної особи та підпису представника ТОВ «ФК «ЦФР», долучені до матеріалів справи, але не підшиті.

В контексті оцінки відзиву відповідача на апеляційну скаргу апеляційний суд також враховує правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) в якій зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Вирішуючи питання про доведеність і обґрунтованість решти вимог ТОВ «ФК «ЦФР» про стягнення заборгованості, суд першої інстанції правильно виходив із недоведеності погодження умов кредитного договору та відмовив в задоволенні цих вимог, що не спростовується доводами апеляційної скарги.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що з відповідачем були погоджені розмір відсотків, пені та штрафів, порядок та підстави їх нарахування, зокрема в кредитному договорі ч. 1 предмет договору, ч. 2 інші умови та у паспорті кредиту: п. 4 основні умови кредитування з урахуванням побажань позичальника, п. 5 інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника, п. 6 порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів), п. 7 додаткова інформація, п. 8 інші важливі правові аспекти, - апеляційний суд виходить із наступного.

Дійсно, п. 1.2 кредитного договору № від 28 вересня 2020 року сторонами погоджено, що кредит надається позичальнику на наступних умовах: сума кредиту 116404,49 грн., строк, на який надається кредит: 48 (одиниця визначення строку взагалі не зазначена).

Згідно п. 2 кредитного договору, всі інші умови кредитного договору викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» в редакції від 04 травня 2020 року, тобто даний пункт кредитного договору є бланкетним (відсильним).

В паспорті споживчого кредиту від 28 вересня 2020 року, підписаному ОСОБА_1 ,зазначено такі умови кредитування, як сума/ліміт кредиту 116404,49 грн., строк, на який надається кредит - 48 місяців, спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом протягом 3 банківських днів від дня укладення договору, мета укладення кредиту - будь-як законні цілі, розмір щомісячних процентів 1,50 від суми кредиту згідно з графіком платежів, реальна річна процентна ставка 34,63 %, загальні витрати за кредитом 83835,14 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом 200239,63 грн. В паспорті кредиту викладено графік платежів та наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за кредитним договором у вигляді штрафу та пені.

Разом із тим, згідно п. 8 цього ж паспорту кредиту, умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо (а. с. 10 зворот).

Таким чином, підписання відповідачем паспорта споживчого кредиту, який містить лише інформацію про умови кредитування, з застереженням, що ці умови можуть відрізнятися від умов договору про споживчий кредит,в даному випадку не може вважатися погодженням ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 зазначених в цьому документі умов кредитного договору.

Крім того, апеляційний суд враховує, що паспорт споживчого кредиту відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» не є документом, який посвідчує конкретні умови, на яких в дійсності укладено договір кредиту, адже відповідна інформація є вимогою закону та покликана надати споживачу можливість до укладання договору здійснити порівняння різних пропозицій кредитодавця, та за результатами такого порівняння прийняти обґрунтоване рішення про укладення договору кредиту, в тому числі з урахуванням обраного ним певного типу кредиту.

В частині оцінки Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» суд першої інстанції правильно врахував правові висновки в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17, в якій Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи, не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Апеляційний суд не може погодитись з доводами апеляційної скарги щодо недоречності застосування правових висновків постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом в зв`язку з відмінністю правовідносин даних позовів, оскільки, згідно доводів позивача, ТОВ «ФК «ЦФР» не є банківською установою, а фінансовою установою та не укладає договір щодо надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви, а укладає кредитний договір, шляхом підписання кредитного договору, паспорту кредиту та заяви-анкети на отримання кредиту, погоджуючи перед цим умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР».

Вказані доводи апеляційним судом відхиляються як необгрунтовані, оскільки в позові ТОВ «ФК «ЦФР» посилалося зокрема на те, що Умови отримання кредитів на інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» становлять разом з іншими документами (заявою-анкетою, кредитним договором та паспортом кредиту) кредитний договір.

З огляду на те, що наявні в матеріалах справи Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» підпису відповідача дійсно не містять, суд першої інстанції дійшов правильного висновку з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику умови відсутність у заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, неустойки, надані позивачем письмові докази не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції помилково ідентифіковано позивача як банк, а Умови отримання кредитів та інших послуг - як умови та правила надання банківських послуг, правильних по суті висновків суду першої інстанції щодо відсутності домовленості сторін про конкретні умови кредитного договору не спростовують та відхиляються апеляційним судом.

Крім того, апеляційний суд враховує, що наявні в матеріалах справи Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» не містять конкретних умов кредитування (процентів, неустойки, строку і періодичності погашення), на які позивач посилався як на підставу даного позову.

Враховуючи наведене, апеляційний суд відхиляє як необгрунтовані посилання позивача в апеляційній скарзі на положення ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ст. 9 Закону України «Про кредитування» без зазначення, яким чином судом першої інстанції було неправильно застосовано, на думку позивача, ці норми матеріального права.

Таким чином, із сукупності доказів, які, згідно доводів позивача, становлять кредитний договір (кредитний договір № , паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 4970392 та заяву-анкету на отримання кредитів ті інших послуг в ТОВ «ФК «ЦФР»), вбачається, що ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 при укладенні кредитного договору було погоджено лише розмір кредиту 116404,49 грн.

За таких обставин апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, що позивачем не доведено факту укладення із відповідачем договору від 28 вересня 2020 року на умовах, зазначених позивачем, а отже вимоги ТОВ «ФК «ЦФР» про стягнення заборгованості за відсотками є безпідставними і задоволені бути не можуть, та відхиляє як необгрунтовані доводи апеляційної скарги, що відповідач власноручним підписом підтвердив, що умови кредитного договору йому роз`яснені та зрозумілі, що він ознайомився з кредитним договором до його укладення та згоден з його умовами; свій примірник цієї заяви отримав, умови отримання кредитів від ТОВ «ФК «ЦФР» згоден отримувати шляхом роздрукування з веб-сайта кредитодавця.

Крім того, судом першої інстанції обґрунтовано не було задоволено позовні вимоги про стягнення строкової заборгованості за тілом кредиту в розмірі 82457,82 грн., оскільки, з огляду на недоведеність періодичності внесення платежів за кредитним договором та їх розміру, ТОВ «ФК «ЦФР» не доведено наявності підстав для зміни строку виконання основного зобов`язання та дострокового стягнення кредитних коштів.

Апеляційний суд відхиляє як необгрунтовані доводи апеляційної скарги, що представник позивача не стверджував про відсутність у відповідача електронного цифрового підпису, з огляду на те, що судом першої інстанції взагалі не встановлювались обставини укладення кредитного договору № від 28 вересня 2020 року в електронній формі, а лише надавалась правова оцінка запереченню відповідача на позов.

Також апеляційний суд враховує, що розрахунок заборгованості сам по собі не може бути належним та допустимим доказом її наявності та розміру, оскільки нічим іншим не підтверджується і його правильність неможливо перевірити.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Разом із тим, в матеріалах справи міститься лише розрахунок заборгованості та довідка про графік руху коштів по рахунку, складені генеральним директором ТОВ «ФК «ЦФР», а отже в силу принципу змагальності сторін, визначеного ст. 12 ЦПК України, позивач мав надати належні та допустимі докази розміру заборгованості за процентами та строкової заборгованості за тілом кредиту, чого ним зроблено не було.

Посилання позивача в апеляційній скарзі, що ТОВ «ФК «ЦФР» не є банківською установою і не має права відкривати рахунки, а лише перераховує кредитні кошти на зазначений клієнтом рахунок, не позбавляло останнього можливості надати виписку з власного банківського рахунку, з якого таке перерахування здійснювалось і відображено рух коштів на ньому, зокрема щодо часткового погашення кредиту ОСОБА_1 , однак такою можливістю позивач на свій розсуд не скористався.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, зводяться до переоцінки доказів, яким було надано належної оцінки судом, і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» залишити без задоволення.

Рішення Володарського районного суду Київської області від 14 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України

Судді : Кашперська Т.Ц.

Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.