Справа №489/3065/21
Провадження №2/489/233/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань - Ревицькою Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом, яким просила: встановити факт постійного спільного проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 12 лютого 2008 року до моменту відкриття спадщини після її смерті за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її бабусею. Після її смерті залишилося спадкове майно: квартира АДРЕСА_3 та частка житлового будинку АДРЕСА_4 . Відповідно до заповіту від 07.12.2011 ОСОБА_2 заповіла належне їй майно в такому порядку: ОСОБА_3 - квартиру АДРЕСА_2 ; ОСОБА_1 - частка в житловому будинку АДРЕСА_4 . Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Філіменко В.В. видано їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку АДРЕСА_4 . 26 січня 2015 року ОСОБА_3 склав заяву про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_2 , на підставі заповіту від 07.12.2011, однак вказану заяву до приватного нотаріуса не надіслав. Вона неодноразово намагалась зв`язатися з ОСОБА_3 , але зв`язок з ним втрачено. Їй відомо про те, що ОСОБА_3 не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Вона звернулася до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 , як спадкоємець четвертої черги, проте їй було відмовлено, оскільки померла ОСОБА_2 при житті склала заповіт на вказану квартиру та заявниця не проживала зі спадкодавцем однією сім`єю до часу відкриття спадщини. Проте, вона, починаючи з 12.02.2008 до моменту відкриття спадщини після її смерті проживала разом з ОСОБА_2 . Вона доглядала та утримувала ОСОБА_2 , у зв`язку з її похилим віком, вели спільне господарство, мали спільні витрати, тощо.

Від представника Миколаївської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що зі змісту позовної заяви та доданих документів вбачається, що позивачка звернулася до приватного нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_2 , але отримала відмову тому, що померла при житті склала заповіт на цю квартиру не на користь позивачки. Крім того, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивачка не надала докази проживання останньої зі спадкодавцем протягом останніх п`яти років до часу відкриття спадщини. Позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини, також остання не представила докази ведення спільного господарства, наявності у них спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Надані позивачкою документи про те, що вона здійснила поховання ОСОБА_2 , проте, вказаний факт не свідчить про спільне проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем.

Від представника позивачки надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вказує, що законодавство не забороняє громадянам проживати за іншим місцем - відмінним від місця реєстрації. Відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем. 26 січня 2015 року ОСОБА_3 склав заяву про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_2 , на підставі заповіту від 07.12.2011, однак вказану заяву до приватного нотаріуса не надіслав. До сьогоднішнього дня ОСОБА_3 не звертався до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Філіпенко В.В. із заявою про прийняття спадщини. Позивачкою надано належні, допустимі та достатні докази на підтвердження факту спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Ухвалою суду від 24.05.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі, призначено справу до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження та витребувано докази.

Ухвала від 20.12.2021, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача по справі. Просить позовні вимоги задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 21.12.1995.

07 грудня 2011 року ОСОБА_2 склала заповіт, відповідно до якого заповідала належні їй частку житлового будинку АДРЕСА_4 ОСОБА_1 та належну їй квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_3 .

Вказаний заповіт посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Філіпенко В.В., зареєстрований в реєстрі за № 2536.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на частку житлового будинку АДРЕСА_4 та на квартиру АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 у встановлений законодавством строк, звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Філіпенко В.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

19 листопада 2015 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Філіпенко В.В. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 20/100 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель та споруд АДРЕСА_4 .

Вказане свідоцтво про право на спадщину за заповітом зареєстрований в реєстрі за № 1277, та підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 19.11.2015.

Позивачка в своєму позові зазначає, що ОСОБА_3 звернувся до нотаріуса для складання заяви про відмову від частки на спадщину, належну йому на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Філіпенко В.В. 07 грудня 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2536, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Як вбачається з копії заяви ОСОБА_3 від 26.01.2015, посвідченої нотаріусом Усть-Кутського нотаріального округу Іркутської області Котковою О.А., зареєстрованої в реєстрі за № 1161, ОСОБА_3 відмовляється від частки на спадщину, належну йому на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Філіпенко В.В. 07 грудня 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2536, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Позивачка зазначає, що оригінал вказаної заяви у неї відсутній, до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Філіпенко В.В., ОСОБА_3 не звертався та не направляв вказану заяву про відмову від спадкових прав. Вона неодноразово намагалась зв`язатися з ОСОБА_3 , але зв`язок з ним втрачено.

15 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на квартиру АДРЕСА_2 .

18 травня 2021 року за вих. № 39/01-16 Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Філіпенко В.В. надано роз`яснення, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на квартиру АДРЕСА_2 , оскільки померла ОСОБА_2 при житті склала заповіт на цю квартиру не на користь заявниці та заявниця не може спадкувати згідно четвертої черги спадкоємців за законом, оскільки не проживала однією сім`єю із померлою ОСОБА_2 , п`ять років до часу відкриття спадщини.

Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Як вбачається з актового запису про смерть № 4, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину.

При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Позивачем при подачі позову, відповідачем, крім ОСОБА_3 зазначено Миколаївську міську раду, тобто орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Виходячи з аналізу вказаної норми СК України, сім'єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей ( власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей.

Відповідно п.21 постанови №7 від 30 травня 2008 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємця за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди повинні встановити факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона несе ризик наслідків, пов`язаних із ненаданням доказів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Так на підтвердження факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також ведення спільного господарства, позивач просила взяти, зокрема, письмові докази.

Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вимогами ст.58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається зі штемпелю в паспорті позивачки серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 в період з 24.10.1995 по 15.09.2015 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .

З виписки з домової книги для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_4 , вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за вказаною адресою з 31 жовтня 2015 року.

Згідно Акта про проживання від 14.05.2021, підписаного свідками, ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_2 в період з 12 лютого 2008 року по день смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , де вони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство та мали спільний побут.

З розрахункових книжок про сплату комунальних послуг, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 сплачувалися комунальні послуги за період з 2012 року по 2014 року.

Позивачкою долучені до матеріалів справи документи, які підтверджують факт здійснення поховання ОСОБА_2 саме ОСОБА_1 , а саме: Договір - замовлення на організацію та проведення поховання від 18.09.2014; квитанцію до прибуткового касового ордеру № 21 від 18.09.2014; виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; витяг з реєстру платників єдиного податку від 05.05.2015.

Крім того, на підтвердження факту проживання однією сім`єю зі спадкодавицею, позивачкою долучено до матеріалів справи копії фотознімків.

Позивачем належним чином доведено факт того, що вона проживала разом з ОСОБА_2 , були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, що є характерними ознаками сім`ї, відтак позов в частині встановлення факту проживання однією сім`єю підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнати право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу права на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом, має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України), до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк на прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від неї.

Аналогічну норму містить пункт 3.21 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Позивачка в позові зазначає, що вона проживала разом зі спадкодавицею за адресою: АДРЕСА_1 починаючи з 12 лютого 2008 року по день смерті останньої - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Доказів на спростування вказаних обставин суду не надано.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово, а відповідно до частини шостої даної статті фізична особа може мати кілька місць проживання.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Встановлення вказаного факту має для позивачки юридичне значення, оскільки від цього залежить можливість оформлення спадкових прав.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими відповідно до вимог ст. ст. 77-78 ЦПК України.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 12 лютого 2008 року до 17 вересня 2014 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Миколаївська міська рада, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Суддя Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «16» червня 2022 року.