Справа № 136/39/22
провадження № 2/136/15/22
УХВАЛА

іменем України

14 січня 2022 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Шпортун С.В. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд перевіряє відповідність позовної заяви та доданих до неї документів вимогам ст.ст. 175,176 ЦПК України.

Так на виконання вимог п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, у позові зазначається ціна позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Позивачем визначено ціну позову 100000 грн.

Відповідно до вимог поставлених позивачем на вирішення суду вона просить визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на нерухоме майно у вигляді житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 .

Тобто на вирішення суду поставлено вимоги саме майнового характеру, отож розмір ціни позову в силу приписів ст.176 ЦПК України має визначатись дійсною вартістю майна про визнання права власності на яке просить позивач.

Зазначення в позовній заяві ціни позову є обов`язком позивача, має значення в першу чергу для захисту прав самих позивачів, оскільки обумовлює розмір сплати судового збору, розподіл судових витрат між сторонами.

Крім цього, від визначеної ціни позову залежить і розмір судового збору, який необхідно сплатити позивачу при зверненні до суду.

Якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна, або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи. У разі збільшення розміру позовних вимог, або зміни предмета позову несплачену суму судового збору належить сплатити до звернення в суд з відповідною заявою. У разі зменшення розміру позовних вимог, питання про повернення суми судового збору вирішується відповідно до закону.

Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року за № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що в ході вирішення питання про грошові стягнення у справах за позовами про права приватної власності на майно, суди мають виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. При цьому, під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Пунктами 3, 6 постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 «Про затвердження Національного стандарту N 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав»(далі - Постанова КМУ № 1440) визначенні поняття дійсної та ринкової вартості, принципу попиту та пропонування при оцінці майна. Так, дійсна вартість майна визначена лише для цілей страхування та характеризується, як вартість відтворення (вартість заміщення) або ринкова вартість майна, визначені відповідно до умов договору страхування; ринкова вартість - вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна, на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу. Відповідно до цього принципу під час проведення оцінки враховуються ринкові коливання цін на подібне майно та інші фактори, що можуть призвести до змін у співвідношенні пропонування та попиту на подібне майно.

За приписами п. 16 Постанови Кабінету Міністрів України № 1440, визначення ринкової вартості об`єкта оцінки, за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів. Ринкова вартість об`єкта оцінки може визначатися на основі інформації про ціни пропонування подібного майна у даному населеному пункті.

У відповідності до п. 38 Постанови Кабінету Міністрів України № 1440, для проведення оцінки майна застосовуються такі основні методичні підходи: витратний (майновий - для оцінки об`єктів у формі цілісного майнового комплексу та у формі фінансових інтересів); дохідний, порівняльний.

Згідно із п. 47 Постанови Кабінету Міністрів України № 1440, порівняльний підхід ґрунтується на врахуванні принципів заміщення та попиту і пропонування. Порівняльний підхід передбачає аналіз цін продажу та пропонування подібного майна з відповідним коригуванням відмінностей між об`єктами порівняння та об`єктом оцінки.

Позивач в позовній заяві зазначає, що визначити дійсну вартість майна позбавлена можливості через відсутність правовстановлюючих документів.

У той же час відповідно до технічного паспорту та характеристики будівлі зі господарськими спорудами, вбачається, що даний будинок 1989 року побудови, а по господарські споруди побудовані впродовж 1984 по 2000 роки.

Застосовуючи порівняльний підхід при визначенні вартості майна, яке знаходиться в даному населеному пункті м. Липовець, Вінницького р-н., Вінницької обл., судом вбачається значне заниження ціни на домоволодіння, за визнанням права власності на яке позивач звернувся до суду.

Зважаючи на вказані обставини та проведений порівняльний аналіз аналогічних будівель за ринковими цінами регіону, суд вважає за необхідне вказати орієнтовну вартість домоволодіння з господарськими спорудами у 300 000 грн.

До позовної заяви додано документ, що підтверджує сплату судового збору при зверненні до суду в сумі 1 000 грн.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, за позовною заявою майнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачується судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність здійснення доплати судового збору, виходячи з орієнтовної ціни позову в 300 000 грн. Встановлені судом обставини свідчать про те, що сума доплати судового збору має складати 2 000 грн.

Отож позивачеві, за пред`явленими до суду вимогами, слід перерахувати вказану вище суму за платіжними реквізитами: Отримувач коштів ГУК у Він.обл./м.Липовець/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37979858; Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.); Код банку отримувача (МФО) 899998 ; Рахунок отримувача UA0002880 ; Код класифікації доходів бюджету 22030101 , про що надати до суду відповідний документ.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Зважаючи на те, що нормами чинного законодавства не передбачено можливості вирішення питання про відкриття провадження у справі за позовною заявою, яка не відповідає вимогам закону, тому суд надає позивачеві строк для усунення зазначених вище недоліків.

Керуючись ст.ст. 175, 176, 260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, - залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити, що якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатись неподаною і повернеться позивачеві.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя С. В. Шпортун