Справа № 344/7075/22
Провадження № 22-ц/4808/1248/22
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І.А.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 15 вересня 2022 року, у складі судді Пастернак І.А., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей шляхом зміни способу їхнього стягнення,

в с т а н о в и в:

У червні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей шляхом зміни способу їхнього стягнення.

Позовні вимоги мотивувала тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У шлюбі в сторін народилося двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 05.12.2018 року затверджено укладену між сторонами мирову угоду, згідно якої відповідач ОСОБА_1 , зобов`язувався сплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , щомісячно у розмірі 1 250 грн на кожну дитину окремо до їх повноліття, а за умови продовження навчання на денній формі навчання - до досягнення кожною дитиною 23-річного віку, починаючи з грудня 2018 року шляхом перерахування коштів на рахунок позивачки. Жодних застережень з приводу можливості збільшення розміру аліментів чи зміни способу їх стягнення у мировій угоді не передбачено.

Станом на 01.05.2022 року у відповідача наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмір 10590 грн. Коштів, необхідних для нормального розвитку дітей позивачці не вистачає. Окрім того, діти часто хворіють і потребують значних фінансових витрат на лікування та кращого матеріального забезпечення. На час звернення до суду матеріальне становище відповідача значно покращилось, оскільки з березня 2022 року відповідач мобілізований і є військовослужбовцем у Військовій частині Національної Гвардії України НОМЕР_1 в АДРЕСА_1.

Позивачка просила збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітній дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 15 вересня 2022 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей шляхом зміни способу їхнього стягнення - задоволено.

Змінено розмір аліментів, що стягуються на підставі ухвали Івано-Франківського міського суду від 05.12.2018 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінивши їх з 1250,00 грн до 1/3 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 992,4 грн судового збору.

Не погоджуючись із вказаними рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що суд неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.

Зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на заяву відповідача із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Вважає, що позивачкою не надано жодних доказів зміни її фінансового стану або збільшення потреб дітей. Суд безпідставно прийшов до переконання, що розмір аліментів, узгоджений сторонами згідно мирової угоди, є недостатнім для належного утримання дітей.

Апелянт стверджує, що його середньомісячний дохід на даний час складає близько 40000 грн, однак він має ряд зобов`язань, зумовлених вимогами зі сторони позивачки, та наявністю інших утриманців.

На даний час апелянт перебуває у шлюбі із ОСОБА_6 . В шлюбі в них народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , також його дружина вагітна вдруге. Зазначає, що крім дружини і малолітнього сина, на його утриманні перебувають двоє дітей дружини від попереднього шлюбу, так як його дружина не зверталась з позовом до ОСОБА_8 про стягнення аліментів, які він добровільно не платить.

Крім того матеріальної допомоги потребує його мати ОСОБА_9 , яка є непрацездатною за віком та отримує мінімальну пенсію. Сестра апелянта отримує мінімальну заробітну плату, на її утриманні перебуває син інвалід другої групи з дитинства, тому надавати матеріальну допомогу матері може тільки відповідач.

Апелянт зазначає, що у його власності відсутнє нерухоме майно та транспортні засоби, а також є борг за виконавчими провадженнями.

Вважає, що на даний час його матеріальний стан є нестабільним та залежить від зовнішніх чинників, не покращився, а можливо й погіршився.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, у якій зазначила, що оскаржуване рішення суду є законними і обґрунтованими, доводи апеляційної скарги висновків судів не спростовують, на їх законність не впливають.

У відзиві зазначила, що відповідач несвоєчасно сплачував аліменти на утримання дітей, розмір яких було визначено відповідно до положень закону. Позивачем належними доказами підтверджено факт потреби у лікуванні та необхідності покращення умов життя дітей сторін, якими відповідач не цікавиться з 2018 року. Зазначає, що витрати на утримання дітей від 05.12.2018 року зросли, і розмір аліментів 2500 грн на обох дітей, які сплачує відповідач, недостатній для їх належного утримання в сьогоднішніх реаліях.

У справі наявні всі докази покращення матеріального стану відповідача, в якого зараз офіційний та стабільний дохід.

Зазначає, що суд першої інстанції правильно не взяв до уваги те, що на утриманні відповідача перебуває двоє дітей від першого шлюбу його теперішньої дружини. Той факт, що дружина відповідача не зверталась до батька дітей про стягнення аліментів на їх утримання, не може ставити дітей позивачки у невигідне матеріальне становище та фактичне зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання на дітей його дружини від іншого шлюбу.

Відповідачем не доведено, що його мама дійсно потребує матеріальної допомоги, а він її систематично надає.

Просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною першою статті 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження,

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідає вищезазначеним вимогам.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходячи з принципів розумності та справедливості, оцінивши зміну матеріального становища позивача та відповідача, ухвалив змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, та стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6-7).

Відповідно до довідки №635/52 від 06.03.2018 року про потребу дитини (дитина-інваліда) у домашньому догляді, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на диспансерному обліку з 25.01.2018 року, захворювання на яке хворіє дитина Д509 (а.с.16).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.12.2018 року затверджено укладену між сторонами мирову угоду, згідно якої відповідач ОСОБА_1 , зобов`язався сплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1250 грн на кожну дитину окремо до їх повноліття, а за умови продовження навчання на денній формі навчання - до досягнення кожною дитиною 23-річного віку, починаючи з грудня 2018 року шляхом перерахування коштів на рахунок позивачки (а.с.8-10).

05.04.2019 року головним державним виконавцем Богородчанського районного відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.12). Згідно розрахунку із сплати аліментів, заборгованість відповідача ОСОБА_1 по сплаті аліментів станом на 01.05.2022 року становила 10 590 грн (а.с.13).

Відповідно до довідки виданої Крихівецьким ліцеєм Івано-Франківської міської ради від 31.05.2022 року, ОСОБА_2 працює в Крихівецькому ліцеї Івано-Франківської міської ради, та займає посаду вчителя початкових класів. Дохід за період з 01.12.2021 року по 31.05.2022 року склав 52 780,25 грн. (а.с.8).

ОСОБА_1 працює у військовій частині НОМЕР_1 , військовослужбовець, що підтверджується довідкою виданою Військовою частиною НОМЕР_1 №50/41-1108 від 03.06.2022 року. Загальна сума доходу за період березень 2022 - квітень 2022 року без урахування аліментів становить 87 740,66 грн (а.с.15).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 (а.с.42).

У відповідача народився син ОСОБА_7 , відповідно до копії свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 (а.с. 43).

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Отже, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Таким чином, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).

Аналіз положень статті 192 СК України свідчить про те, що зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21, та інших.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , сума його доходу за березень - квітень 2022 року становить 87740,666 грн.

Як зазначено вище, отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Разом із цим, кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог (частина перша статті 81 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про те, що ОСОБА_2 довела належними доказами покращення матеріального становища ОСОБА_1 , що є підставою для зміни визначеного судом розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітніх дочок.

При цьому, судом було враховано, що на утриманні у ОСОБА_1 перебувають дружина ОСОБА_6 та син ОСОБА_7 .

Суд правильно зазначив про те, що доводи відповідача про перебування на його утриманні непрацездатної матері, яка є пенсіонером за віком, є необґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять належних доказів того, що мати відповідача потребує матеріальної допомоги, а відповідач таку надає.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що судом не враховано те, що на його утриманні перебуває двоє дітей його дружини ОСОБА_6 від попереднього шлюбу, оскільки суду не надано доказів про їх всиновлення відповідачем.

Крім того, ОСОБА_6 не позбавлена права звернутися з позовом до суду про стягнення аліментів на утримання дітей з їх батька.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшов правильного висновку про обґрунтованість вимоги ОСОБА_2 щодо зміни розміру і способу стягнення аліментів та постановив рішення з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на його заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не заслуговують на увагу, оскільки справа відповідно до положень ст. 19, 274 ЦПК України розглянута в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_10 брав участь у судовому засіданні, а також сторона відповідача не була позбавлена можливості подати докази на підтвердження своїх заперечень щодо пред`явленого позову.

З огляду на зазначене, підстави для скасування рішення суду з наведених апелянтом підстав відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 15 вересня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

В.А. Девляшевський