справа № 755/3560/17
головуючий у суді І інстанції Гончарук В.П.
провадження № 22-ц/824/2241/2022
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Зиль Т.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 4 листопада 2021 року у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересованої особи ОСОБА_3 про поворот виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_2 за участю заінтересованої особи ОСОБА_3 , звернулася до Дніпровського району міста Києва з заявою про поворот виконання рішення суду, в якій просила суд здійснити поворот виконання заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 січня 2018 року у справі № 755/3560/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків шляхом витребування 36/100 квартири АДРЕСА_1 з незаконного володіння або в інший спосіб, передбачений законом.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 4 листопада 2021 року в задоволені заяви ОСОБА_2 , заінтересованої особи ОСОБА_3 , про поворот виконання рішення суду відмовлено.

Не погоджуючись із указаною ухвалою суду ОСОБА_2 звернулась до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про поворот виконання рішення про відшкодування збитків одним із законних способів, що передбачені ст. 444 ЦПК України, а саме шляхом повернення ОСОБА_2 всіх грошових коштів, стягнутих за скасованим заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 18 січня 2018 року у справі № 755/3560/17.

Просить, у порядку повороту виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 січня 2018 року у справі № 755/3560/17 стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 кошти у сумі 71 800 грн та судовий збір у сумі 2 232 грн. У порядку повороту виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 січня 2018 року у справі № 755/3560/17 стягнути з Дніпровського районного відділу ДВС м. Києва ГТУ юстиції у м. Києві на користь ОСОБА_2 кошти витрат виконавчого провадження у сумі 1 821 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що у заяві про поворот виконання рішення було заявлено два бажаних для заявника альтернативних способи такого повороту, а саме: витребування 36/100 квартири АДРЕСА_1 з незаконного володіння або інший законний спосіб. Зазначає, що вичерпні обмеження у законних способах повороту виконання рішення, наведені у ст. 445 ЦПК України, не стосуються обставин цієї справи, отже Дніпровській районний суд м. Києва під час розгляду заяви не скористався обсягом заявлених вимог у виборі законного способу повороту виконання рішення, взагалі не обрав жодного способу захисту прав заявника та безпідставно відмовив у захисті таких прав.

Вважає, що вимога про відшкодування збитків у виді повернення грошових коштів із зазначенням грошових сум, наведених у апеляційній скарзі, не передбачає новий спосіб та не є новою вимогою, що заявлені поза межами вимог, наведених у заяві про поворот виконання рішення, раніше поданої до Дніпровського районного суду.

1 листопада 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Нечай Р.В., в якому він просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Вказує, що до моменту скасування (визнання недійсним) акта від 28 лютого 2019 року державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГУТУЮ у м. Києві про реалізацію частини квартири на прилюдних торгах, відповідач не може ставити питання про витребування у ОСОБА_3 (як у покупця) 36/100 частини квартири АДРЕСА_1 .

Вважає те, що в заяві про поворот виконання рішення відповідач зазначив «або в інший спосіб, передбачений законом» не може розцінюватися як вимога про повернення стягнутих коштів.

В судовому зсіданні представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Нечай Р.В. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заявник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на електронну адресу, яка міститься в матеріалах справи (Т. 2, а.с. 134-135).

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про поворот виконання рішення, суд першої інстанції виходив з того, що поворот виконання судового рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 січня 2018 року у справі № 755/3560/17, шляхом витребування 36/100 квартири АДРЕСА_1 з незаконного володіння або в інший спосіб, передбачений законом, не можливий, оскільки заявником обрано невірний спосіб захисту, та в свою чергу з боржника стягувались грошові кошти за рішенням суду, а не порушувалось право власності на вказане нерухоме майно.

Але погодитись із такими висновками в повній мірі не можливо з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 755/3560/17 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 18 січня 2018 року у справі позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків позов задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальні збитки в розмірі 62 800 грн, моральну шкоду в розмірі 5 000 грн (том 1 а.с. 101-103).

Згідно з актом від 28 лютого 2019 року про реалізацію 36/100 частини квартири АДРЕСА_1 загальною площею 36.70 кв.м., складеним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаркушою Є.Ю., при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого 21 лютого 2018 року у справі №755/3560/17, реалізоване майно, яке належало ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 за 219 674 грн, у тому числі 11534,33 грн комісії ДП «СЕТАМ».

Постановою Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 січня 2018 року скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Звертаючись 3 грудня 2020 року до суду першої інстанції із заявою про поворот виконання рішення ОСОБА_2 просила суд здійснити поворот виконання заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 січня 2018 року у справі №755/3560/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків шляхом витребування 36/100 квартири АДРЕСА_1 з незаконного володіння або в інший спосіб, передбачений законом.

У відповідності до частини 10 статті 444 ЦПК України заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.

Так, як встановлено судом, постанова Київського апеляційного суду міста Києва була прийнята 16 жовтня 2019 року.Водночас вже в березні 2020 року в Україні мала місце пандемія СОVID-19, а 11 березня 2020 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19», згідно з якою з 12 березня 2020 року було введено карантин.

Відповідно до підпункту 2 пункту 9 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)» розділ XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України доповнено пунктом 3, згідно з яким «під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби СОVID-19, у тому числі строки звернення до суду, продовжуються на строк дії такого карантину».

Відтак з 12 березня 2020 року строк звернення до суду із заявою про поворот виконання рішення суду першої інстанції було продовжено на час дії карантину.

Тобто суд першої інстанції правильно прийняв заяву про поворот виконання рішення до розгляду, оскільки на період дії карантину обчислення процесуальних строків зупиняється.

Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

Поворот виконання рішення представляє собою повернення стягувачем боржнику всього, що ним було отримано за скасованим згодом рішенням з метою відшкодування боржнику збитків, завданих виконанням рішення. Отже, поворот виконання є процесуальною формою поновлення судом порушених прав боржника, що забезпечує можливість зворотного стягнення зі стягувача всього безпідставно отриманого ним за скасованим рішенням. З іншого боку, поворот виконання рішення є самостійним засобом захисту прав сторін, який повинен здійснюватися шляхом подання заяви про поворот виконання. Необхідність у повороті виконання судового рішення і поверненні сторін у первісне становище виникає тоді, коли рішення виконане, але згодом скасоване судом апеляційної чи касаційної інстанції, якщо цей суд закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2011 року №13-рп/2011поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових право особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Згідно статті 444 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Так, як вбачається із матеріалів справи у заяві про поворот виконання рішення ОСОБА_2 було заявлено два альтернативних способи такого повороту, а саме: витребування 36/100 квартири АДРЕСА_1 з незаконного володіння або інший законний спосіб.

Таким чином, суд першої інстанції під час розгляду заяви про поворот виконання рішення, встановивши наявність підстав для повороту виконання рішення, мав забезпечити захист порушеного права заявника, та ухвалити відповідне рішення щодо повороту виконання рішення шляхом повернення ОСОБА_2 стягнутих грошових коштів, визначивши їх обсяг виходячи з матеріалів справи.

Відповідно до конструкції статті 444 ЦПК України вирішення питання про поворот виконання рішення є обов`язком суду.

Помилкове зазначення заявником вимоги про поворот виконання рішення шляхом повернення їй майна, за рахунок якого було виконане рішення про стягнення з неї грошових коштів, не є підставою для відмови їй у задоволенні заяви про поворот виконання рішення у виді стягнення на її користь безпідставно стягнутих з неї сум. Крім того, колегією враховано, що ОСОБА_2 просила також застосувати інший спосіб повороту виконання рішення, визначений законом.

Перевіряючи інші доводи апеляційної скарги в частині підстав для стягнення у цьому провадженні на її користь суми, яка була перерахована ОСОБА_3 у виконавчому провадженні, колегія з ними погодитись не може з огляду на наступне.

У відповідності до ч.7 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. З вищезазначеної норми вбачається, що питання про повернення боржнику витрат, понесених під час виконання рішення суду, що виконувалось в примусову порядку, після закриття виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення суду, яке підлягало виконанню, вирішується державним чи приватним виконавцем в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», відтак до процесуальних повноважень суду за процедурою повороту виконання рішення суду не відноситься.

Сплачена заявницею сума в якості виконавчого збору та витрат на виконавче провадження підлягає поверненню не в порядку вирішення питання про поворот виконання рішення суду (оскільки вони були отримані не стягувачем), а в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового серед іншого є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Зважаючи на невірне вирішення справи судом першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення по справі нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 4 листопада 2021 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

У порядку повороту виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 січня 2018 року стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) кошти у розмірі 71 800 (сімдесят одну тисячу вісімсот) грн та судовий збір у розмірі 2 232 (дві тисячі двісті тридцять дві) грн.

В решті вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба