Справа № 522/9053/16-ц
Провадження № 6/522/243/22
УХВАЛА

20 жовтня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Кріцької Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Одесі заяву представника ОСОБА_1 про заміну сторони (стягувача) у виконавчому листі правонаступником, поновлення строку пред`явлення виконавчого листа та видачу виконавчого листа,

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2022 року до Приморського районного суду м.Одеси, засобами поштового зв`язку, звернулася із заявою ОСОБА_2 , яка представляє інтереси ОСОБА_3 про заміну сторони (стягувача) у виконавчому листі правонаступником, поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа та видачу виконавчого листа по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування своєї заяви представник заявника посилається на те, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30.05.2019 року, яке набрало законної сили 05.06.2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики в розмірі 9 300 000 грн. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 померла. ОСОБА_3 її син, є спадкоємцем першої черги за законом. Вказує, що відповідно до частини 1 статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. ст. 1268 та 1273 Цивільного кодексу України, є спадкоємцем, який прийняв у спадщину майно, яке належало ОСОБА_1 . Таким чином, просить замінити сторону у виконавчому листі - стягувача ОСОБА_1 на його правонаступника (спадкоємця) - ОСОБА_3 . Разом з цим, представник заявника зазначила, що виконавчий лист по справі № 522/17743/16-ц ОСОБА_1 не видавався, а заявник про дане рішення дізнався з Єдиного державного реєстру судового рішення лише 05.07.2022 року. Таким чином, оскільки стягувач ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а правонаступник (спадкоємець) дізнався про наявність даного рішення вже після смерті матері, отже строк пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання було пропущено не з вини заявника, рішення залишається не виконаним, строк для пред`явлення виконавчого до примусового виконання повинен бути поновлений в силу ст. 129-1 Конституції України та просить видати виконавчий лист по справі № 522/9053/16-ц.

10.10.2022 року на адресу суду від представника заявника ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення до заяви на обґрунтування поважності пропуску строку для пред`явлення виконання виконавчого листа, в яких зазначила, що за час свого життя ОСОБА_1 виконавчий лист у справі № 522/9053/16-ц не отримала з поважних причин, а заявник, який є правонаступником про судове рішення дізнався лише 05.07.2022 року, після чого звернувся до суду. Представник стверджує, що з 2018 року ОСОБА_1 тяжко захворіла на хронічне мієлопроліферативне захворювання та потребувала пересадки кісткового мозку, перебувала на лікувані у Республіці Білорусь. Так, за період з дня набрання рішення законної сили 05.06.2019 по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 не отримувала виконавчий лист та не пред`явила до виконання через стан свого здоров`я, що є поважною причиною. Вказана обставина, об`єктивно унеможливлювала вчинити стягувачу процесуальну дію, через довготривалу хворобу. Крім того, пропуск заявником строку в один місяць не залежив від нього, оскільки про дане рішення останній не знав. Просить суд визнати причини пропуску поважними та поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання та видати виконавчий лист по справі № 522/9053/16-ц.

11.10.2022 року на адресу суду від представника заявника ОСОБА_2 надійшли доповнення до письмових пояснень, в яких також просила суд визнати причини пропуску поважними та поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання та видати виконавчий лист по справі № 522/9053/16-ц, мотивуючи доповнення, окрім іншого, що право на звернення до суду також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Боржник ОСОБА_4 до судового засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся за адресою вказаною у заяві, до суду повернуто поштовий конверт з відмітками «повертається» та «адресат відсутній за вказаною адресою». Письмових заяв про відкладення розгляду даної заяви до суду від нього не надходило.

20 жовтня 2022 року на адресу суду надійшла заява представника заявника про розгляд даної заяви за відсутності представника та заявника ОСОБА_3 , просила заяву задовольнити.

У відповідності до ч.3 ст.442, ч. 3 ст. 433 ЦПК України неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження та питання про поновлення пропущеного строку.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд враховує рекомендації Верховного Суду щодо реалізації судами дії принципу процесуальної економії (пункти 71, 82 постанови ВП ВС від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц; п. 94 від 6 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19). Під час війни він має бути задіяний у повному обсязі. Дія цього принципу в цивільному судочинстві дозволяє усунути все, що не є вкрай необхідним і що суттєво обтяжує процес та може бути замінене іншими, більш економними процесуальними засобами, які достатньо гарантують належне відправлення правосуддя. Принцип процесуальної економії реалізується в нормах про своєчасний, швидкий і правильний розгляд справи через раціональне використання учасниками процесу наданих законом процесуальних прав, без зловживання ними та за умови дотримання основних засад цивільного судочинства.

За такого, судом ухвалено про розгляд справи за відстуності сторін, які реалізували свої відповідні процесуальні права, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до наступного висновку.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК).

За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із положеннями частини першої, четвертої, п`ятої, шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 30.05.2019 року Приморський районний суд м. Одеси ухвалив рішення по справі № 522/9053/16-ц про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики в розмірі 9 300 000 грн. Рішення 05.06.2019 року набрало законної сили.

Як вбачається з матеріалів заяви, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 13.11.2020 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса).

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 виданного повторно 27 серпня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Заводської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, в графі мати значиться « ОСОБА_5 ».

Відповідно до копії свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії НОМЕР_3 виданого 23 квітня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої райадміністрації виконкому міськради народних депутатів « ОСОБА_6 », що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 перемінив прізвище, ім`я, по батькові на « ОСОБА_3 », зроблено запис № 16.

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 виданного 03.08.1990 року Малинівським райвиконкомом м. Одеси ОСОБА_5 03 серпня 1990 року уклала шлюб з ОСОБА_7 ., зроблено запис № 774.

З інформації № 101/01-16 від 12.07.2021 року виданої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Димерлій О.М., видно, що «06 травня 2021 року була заведена спадкова справа № 16/2021 до майна ОСОБА_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 . Із заявою про прийняття спадщини звернувся спадкоємець, син померлої, ОСОБА_3 , 1979 року народження. Інших звернень щодо прийняття спадщини не надходило».

Також заявником до заяви додано копію Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 65067821 виданого 07 червня 2021 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Димерлій О.М. (спадкодавець: ОСОБА_1 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 442 Цивільно-процесуального кодексу України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18) зазначено, що «підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін».

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни боржника внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє дії на виконання рішення суду добровільно або під примусом.

Відповідно до частин 1 та статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Суд зазначає, у разі відсутності відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою, крім випадків заміни боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження (пункти 74 та 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20); здійснення заміни сторони у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження можливо лише, якщо строк пред`явлення наказу до виконання не сплив, крім випадків одночасного звернення із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (постанови Верховного Суду від 11.03.2021 у справі № 910/2954/17;від 25.06.2019 у справі № 910/10031/13; від 21.08.2020 у справі № 905/2084/14-908/4066/14; від 24.05.2021 у справі № 911/4460/21; від 30.07.2019 у справі № 5/128).

Суд зауважує, що без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постановах від 9 жовтня 2019 року № 711/10368/2012 та від 20 листопада 2013 року № 6-І22цс13.

Зважаючи на викладене, є всі підстави для заміни стягувача ОСОБА_1 по цій справі її правонаступником ОСОБА_3 .

Щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа, суд зазначає, що підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа документу є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Так, з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 виданого 25 жовтня 2018 року посольством України в Ісламській Республіці Пакистан, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_7 , зроблено актовий запис № 1.

Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть № 3741 виданого 13 листопада 2020 року ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Причина смерті: Гострий лейкоз.

Отже, за період з дня набрання рішення законної сили 05.06.2019 по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 не отримала виконавчий лист та не пред`явила до виконання через стан свого здоров`я.

Таким чином, вказана обставина, об`єктивно унеможливлювала вчинити стягувачу процесуальну дію, через довготривалу хворобу.

При цьому, як вказує представник, про дане рішення заявник не знав.

Відповідно до статті 124 Конституції України Суди ухвалюють свої рішення іменем України. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Цим визначено суверенні права України на здійснення правосуддя та захист державою прав і свобод людини та законних інтересів інших суб`єктів права, які звернулися в установленому порядку до судів України. Відповідний припис про ухвалення судових рішень іменем України заснований на положеннях Конституції України про те, що судова влада є гілкою державної влади України, а тому рішення судів є уособленням волевиявлення держави і відповідно вони мають бути гарантовані державою.

Конституцією України ( ст.129-1) закріплено те, що судове рішення, є обов`язковими до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Розділ VIЦПК України закріплює процесуальний порядок вирішення судами питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що в інституті поновлення пропущених строків вирішення посадовою особою або державним органом будь-якого питання на власний розсуд має особливо важливе значення. Під час розгляду подібних вимог мають враховуватись конкретні обставини справи. Крім того, можна зробити висновок, що під час розгляду заяв про поновлення пропущених строків для пред`явлення виконавчих документів до виконання мають враховуватись також інші принципи верховенства права, наприклад, принцип обов`язковості судових рішень. Трактуючи цей принцип ЄСПЛ зазначав, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року зазначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Тобто, практика Європейського суду з прав людини переконливо свідчить про те, що невід`ємною умовою забезпечення права на суд є виконання судового рішення.

Рішення суду від 30.05.2019, яке ухвалив Приморський районний суд м. Одеси, про стягнення боргу за договором позики не виконується, а пропущення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання не дає можливості заявнику звернутися до органів державної виконавчої служби для примусового виконання, що порушує норми чинного законодавства та рішення ЄСПЛ.

Таким чином, причини пропуску строків для подачі виконавчого листа по цивільній справі № 522/9053/16-ц до виконання є поважними та підставою для поновлення цього строку, оскільки, вищезазначені обставини унеможливлювали вчинення процесуальних дій у визначений законом та судом строк.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 260, 442, 433, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про заміну сторони (стягувача) у виконавчому листі правонаступником, поновлення строку пред`явлення виконавчого листа та видачу виконавчого листа задовольнити.

Замінити сторону (Стягувача) ОСОБА_1 на ії правонаступника (спадкоємця) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (ІН НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Визнати причини пропуску поважними та поновити строк для пред`явлення виконавчого листа у справі № 522/9053/16-ц та видати виконавчий лист.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 25.10.2022.

Суддя Р.Д. Абухін

20.10.2022