Справа № 466/607/22
Провадження № 2/466/1163/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

24 травня 2022 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Ковальчука О.І.

з участю секретаря с/з Окілка В.М.

прокурора Козак О.

представника позивача Балюєва С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом керівника Галицької окружної прокуратури міста Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа комунальне некомерційне підприємство «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» про відшкодування до місцевого бюджету м.Львова витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення

ВСТАНОВИВ:

27.01.2022 року керівник Галицької окружної прокуратури міста Львова звернувся до суду з відповідним позовом в інтересах Львівської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа комунальне некомерційне підприємство «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» про відшкодування до місцевого бюджету м.Львова витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_2 від кримінального правопорушення в розмірі 7058,10грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 10.11.2021 Шевченківським районним судом м. Львова винесено вирок у кримінальному провадженні №0000028 від 24.08.2021, відносно ОСОБА_1 , за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої важкості тілесне ушкодження, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_1 23.08.2021 близько 23 год. 35 хв., керуючи автомобілем марки «Opel Astra» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним по вул. О.Ковча у м. Львові в напрямку центральної частини міста, порушив вимоги Розділу 1 п.п. 1.5.; Розділу 2 п.п.2.3 б) і д) (бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху); розділу 12 п.12.1 (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним), Правил Дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, які виразились в тому, що він, керуючи технічно-справним транспортним засобом, маючи об`єктивну та технічну можливість дотримуватись Правил дорожнього руху України, був неуважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, під час руху без причин технічного характеру виїхав за межі проїзної частини дороги, де допустив зіткнення з нерухомою перешкодою у вигляді стовпа, в результаті чого пасажир автомобіля ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження.

У результаті порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 , пасажир ОСОБА_2 згідно висновку судово-медичної експертизи №174/21 від 25.08.2021, отримала тілесні ушкодження у виді багатоуламкового зламу лівої стегнової кістки з поперечним зміщенням, синці на лівому передпліччі та правій нижній кінцівці, що відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці довготривалого розладу здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 4000 (чотири тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, 68000 (шістдесят вісім тисяч) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Згідно листа Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» №22-05вих-325 від 14.12.2021, потерпіла ОСОБА_2 , 1998 р.н., знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні травматології та ортопедії з 24.08.2021 по 08.09.2021. Діагноз: перелом тіла стегнової кістки. Забій грудної клітки.

Загальна сума затрачених коштів на лікування потерпілої ОСОБА_2 , відповідно до довідки №48 від 14.12.2021, становить 7 058, 10 грн., які на даний час, не відшкодовано.

Прокурор просить суд стягнути з відповідача на користь Львівської міської ради витрати на лікування потерпілої від кримінального правопорушення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 31.01.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

В судовому засіданні прокурор та представник позивача ЛМР позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на вказані в позовній заяві обставини. Просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прокуратуру», прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

На органи прокуратури, відповідно до вимог ст. 131-1 Конституції України та ст. 56 ЦПК України покладено представництво інтересів держави в суді у випадках, передбачених законом.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 10.11.2021 року у справі №466/9337/21, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 4000 (чотири тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 68000 (шістдесят вісім тисяч) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

З вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 10.11.2021 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_1 23 серпня 2021 року близько 23 год. 35 хв., керуючи автомобілем марки "OPEL ASTRA" реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухаючись ним по вулиці О. Ковча, у м. Львові в напрямку центральної частини міста, порушив вимоги Розділу 1 п.п. 1.5; Розділу 2 п.п..2.3 б) і д) (бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху); Розділу 12 п. 12.1 (Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним), Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, які виразились в тому, що він, керуючи технічно- справним транспортним засобом, маючи об`єктивну та технічну можливість дотримуватися Правил дорожнього руху України, був неуважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, під час руху без причин технічного характеру виїхав за межі проїзної частини дороги, де допустив зіткнення з нерухомою перешкодою у вигляді стовпа, в результаті чого пасажир автомобіля ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження.

У результаті порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 , пасажир ОСОБА_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи №174/21 від 25.08.2021, отримала тілесні ушкодження у виді багатоуламкового зламу лівої стегнової кістки з поперечним зміщенням, синці на лівому передпліччі та правій нижній кінцівці, що відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці довготривалого розладу здоров`я (а.с.9-11).

Відповідно до ч. 6ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» міська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

Згідно з положеннями ст. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Вказані положення закону надають Львівській міській раді право на захист інтересів громади щодо забезпечення належного матеріально-технічного та фінансового забезпечення галузі охорони здоров`я, у тому числі право на звернення до суду в спосіб, передбачений ст. 16 Цивільного кодексу України.

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» №48 від 14.12.2021 року, потерпіла ОСОБА_2 , 1998 року народження, з 24.08.2021 по 08.09.2021 перебувала на стаціонарному лікуванні в відділенні орт. та травматології Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» (на час пред`явлення позову КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова»). Загальна сума затрачених коштів на лікування потерпілої становить 7058,10 грн., які на даний час, не відшкодовано (а. с.16-18).

При цьому, до реабілітуючих підстав закриття кримінального провадження належать:

1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення (п.1 ч.1 ст.284 КПК);

2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення (п.2 ч.1 ст.284 КПК);

3) не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи у суді і вичерпані можливості їх отримати (п.3 ч.1 ст.284 КПК).

Таким чином, підстава, яка покладена в основу прийняття вироку Шевченківським районним судом м.Львова від 10.11.2021 р., не є реабілітуючою.

Частиною 1ст. 1206 ЦК України визначено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Частиною 3 статті 1206 ЦК України визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до частини 2 статті 1191 Цивільного кодексу України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину.

Постановою Пленуму ВСУ № 11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року.

Відповідно до п. 3, 4 Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету (Республіки Крим, місцевого чи регіонального самоврядування), або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні.

До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Постановою Кабінету Міністрів України№545від 16липня 1993року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.

Відповідно до ст.89 Бюджетного кодексу України видатки на фінансування Комунального комерційного підприємства «8-ма міська клінічна лікарня м. Львова» та КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова», здійснюються за рахунок коштів місцевого бюджету.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_2 від кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_1 , є обґрунтовані, відповідачем не спростовані, тому підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст.13,76,81,82,83,89,95,141,247,263-265,268,274,280-283,289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Львівської міської ради (пл.Ринок,1, м.Львів,79008, ) до місцевого бюджету (одержувач: АТ КБ Приватбанк, р/р НОМЕР_3 , ), понесені Комунальним некомерційним підприємством «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги (КНП «1територіальне медичне об`єднання»)(адреса:79059, м.Львів, вул. І. Миколайчука, 9) витрати на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_2 від злочину в розмірі 7058,10 грн. (сім тисяч п`ятдесят вісім гривень десять копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави (ДСА України) судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова з дня його проголошення.

Текст рішення складено та підписано 24.05.2022 року.

Суддя О. І. Ковальчук