Провадження № 2/761/196/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Соломон О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, Відкрите акціонерне товариство «НАСК «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

06.05.2014 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до приватного нотаріуса ОСОБА_3 про визнання неправомірними нотаріальної дії та стягнення матеріальної та моральної шкоди, яка була передана судді Пономаренко Н.В.

Під час слухання справи, протокольною ухвалою суду від 22.09.2014 року залучено в якості третьої особи - Головне управління юстиції у м.Києві.

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 25.02.2015 року та довідки про повторний автоматичний розподіл справи між суддями від 25.02.2015 року, справа надійшла в провадження судді Юзькової О.Л.

В позовних вимогах позивач просив:

визнати неправомірними нотаріальні дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, щодо посвідчення довіреності за реєстровим №707 від 03.06.2013 року та №709 від 03.06.2013 року;

стягнути з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 2 325 469,50 грн. та моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що 03.06.2013 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинив дії щодо видачі довіреностей від імені позивача на розпорядження автомобілями, які зареєстровані за №№707 та 709.

Як зазначає позивач, 12.05.2013 року він виїхав за межі України та до звернення до суду з позовом (06.05.2014 року) не повертався. За рішенням суду довіреності визнано недійсними.

А тому позивач вважає, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 при здійснені неправомірних дій щодо видачі довіреностей на право розпорядження транспортними засобами, які належать на праві власності позивачу було завдано матеріальної та моральної шкоди.

На підставі зазначених довіреностей автомобілі були продані і подальша їх доля невідома. Тому позивач визначив матеріальну шкоду середньою вартістю автомобілів, що становить 2 325 469,50 грн.

15.07.2014 року до суду надійшли заперечення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 на позовну заяву в яких він просить відмовити в задоволенні заявлених вимог на тій підставі, що позивачем не подано жодного доказу, який би підтверджував незаконні дії або недбалість нотаріуса при вчиненні нотаріальної дії - посвідченні довіреностей.

Крім того, уповноважений представник приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 - ОСОБА_2 у власних запереченнях від 22.09.2014 року зазначав, що визнання довіреності недійсною не може бути доказом незаконних дій або недбалості нотаріуса, оскільки судовим рішенням цей факт не встановлено. Також відсутні інші докази (вирок суду чи інше) що встановлювали б вину нотаріуса при посвідченні довіреності.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 03.03.2016 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково та стягнуто з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму у розмірі 2 375 469 грн. 50 коп. та моральну шкоду у розмірі 1 000 грн. 00 коп.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 21.11.2016 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення.

Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 16.05.2017 року заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди скасоване та ухвалено в цій частині нове рішення яким стягнуто з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 1 198 662, 50 (один мільйон сто дев`яносто вісім тисяч шістсот шістдесят дві) гривні 50 коп.; в іншій частині позовних вимог про відшкодування майнової шкоди відмовлено; в іншій частині заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 01.08.2018 року касаційну скаргу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 задоволено частково - заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 16 травня 2017 року скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

15.08.2018 року справа надійшла до Шевченківського районного суду м.Києва та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2018 року надійшла в провадження судді Притули Н.Г.

Протокольною ухвалою суду від 20.02.2019 року було залучено до участі у справі як третю особу - НАСК «Оранта».

28.03.2019 року до суду надійшли пояснення ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в яких представник страхової компанії зазначає, що за договором добровільного страхування професійної відповідальності нотаріуса серії УБ №965839 від 27.12.2012 року страховим випадком є настання відповідальності (цивільно-правової) страхувальника за шкоду/збиток, завданий третій особі за наявності причинно-наслідкового зв`язку між дією або бездіяльністю страхувальника і заподіяною ним шкодою/збитком. Факт настання страхового випадку встановлюється на підставі судового рішення, що набрало законної сили. Як зазначає представник, на сьогоднішній день відсутні підстави цивільно-правової відповідальності відповідача, а отже і відповідно, відповідальності ПАТ «НАСК «Оранта» за Договором добровільного страхування професійної відповідальності нотаріуса серії УБ №965839 від 27.12.2012 року.

В судове засідання представник позивача не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи справи. До суду надійшло клопотання представника позивача про відкладення слухання справи. Однак до клопотання не надано доказів на підтвердження зазначених в ньому обставин. А тому суд відхилив зазначене клопотання.

Відповідач на численні виклики в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи.

В судове засідання представник ПАТ «НАСК «Оранта» не з`явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи в його відсутність та просив прийняти рішення згідно матеріалів справи.

Представник Головного управління юстиції в м. Києві в судове засідання не з`явився, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив.

А тому враховуючи що суд закрив підготовче провадження та зібрав всі необхідні докази для вирішення справи, у відповідності до положень статті 223 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність сторін які не з`явились в судове засідання на підставі наявних матеріалів справи.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, врахувавши процесуальні заяви сторін, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за наступних підстав.

Як зазначив позивач в позовній заяві, він є власником автомобілів ВМW Х6, номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 та Lexus LX570, номерний знак НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 .

З Єдиного реєстру довіреностей вбачається, що 03.06.2016 року ОСОБА_1 надав довіреність строком до 03.06.2016 року ОСОБА_4 на користування та розпорядження автомобілем НОМЕР_11, номер державної реєстрації НОМЕР_1 та автомобілем НОМЕР_10, номер державної реєстрації НОМЕР_3 з правом продажу, з правом передоручення повноважень третім особам та виїзду за кордон. Довіреності були посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстровані в реєстрі за №№707, 709.

Так як представник позивача зазначив, що позивач не надавав зазначених довіреностей, позивач звернувся до суду з позовом про визнання довіреностей недійсними.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2014 року (справа №761/30500/13) визнано недійсними довіреності від 03 червня 2013 року, якими уповноважено ОСОБА_4 розпоряджатися належними ОСОБА_1 на праві власності транспортними засобами: ВМW Х6, номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , LexusX570, номерний знак НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , оскільки на момент посвідчення нотаріусом зазначених довіреностей, ОСОБА_1 був відсутній на території України з 12.05.2013 року.

Рішення набрало законної сили.

При цьому судом встановлено, що як свідчить надана представником позивача копія Протоколу судочинства залу судових засідань: 26/13 Екстрадиції 15/13 J.C.I. 5, що виданий 07.03.2014 р. в Мадриді Д-р Консепсьон Лопес де Онтанар Фернандесрольд, судовим секретарем відділу 002 колегії з кримінальних справ національної судової колегії, засвідчено, що громадянин ОСОБА_1 позбавлений волі в центральному суді першої інстанції № 5, з 24.05.2013 р. був затриманий.

Також судом зазначено, що представником позивача надано докази на підтвердження тих обставин, що було відсутнє волевиявлення позивача під час укладання правочинів 03.06.2013.

Відповідно до приписів ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того як вбачається з матеріалів справи, Подільським районним управлінням Головного управління Міністерства внутрішніх справ України 14.06.2013 року розпочате кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190, частиною 2 статті 289 КК України, щодо незаконного заволодіння транспортними засобами, належними на праві власності ОСОБА_1 .

14.11.2014 року слідчим відділом Подільського РУ ГУ МВС України в м.Києві, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.

Представник позивача не надав суду інформацію щодо подальшого розслідування у вказаному провадженні.

Згідно з листом Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України від 01 квітня 2019 № 31/9525 автомобіль LEXUS LX 570, 2013 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_3 30.04.2013 року був зареєстрований за ОСОБА_1 ;

04.06.2013 автомобіль було знято з реєстраційного обліку для реалізації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі доручення ВРВ 137845 від 03.06.2013 року, нотаріус ОСОБА_3;

05.06.2013 року зазначений автомобіль було перереєстровано на нового власника ОСОБА_8 на підставі довідки-рахунку ААВ 448472 від 04.06.2013 року ТОВ «Контракт-Авто»;

07.06.2013 року ОСОБА_8 зняв автомобіль з реєстраційного обліку для реалізації;

11.06.2013 року автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_9 на підставі довідки-рахунку ААВ 448490 від 08.06.2013 року;

10.09.2015 року автомобіль було перереєстровано на нового власника - ОСОБА_10 на підставі довідки-рахунку №ААЕ389467 від 08.09.2015 року ТОВ «Ореон-Трейд»;

18.07.2017 року автомобіль було перереєстровано на нового власника ОСОБА_11 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в ТСЦ №8047/2017/545006 від 18.07.2017 року;

автомобіль BMW Х6, 2012 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_1 30.11.2012 року був зареєстрований за ОСОБА_1 на підставі ВМД 125110004/12 Київська обласна митниця;

04.06.2013 автомобіль було знято з реєстраційного обліку для реалізації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі доручення ВРВ 137844 від 03.06.2013 року, нотаріус ОСОБА_3;

05.06.2013 року зазначений автомобіль було перереєстровано на нового власника ОСОБА_12 на підставі довідки-рахунку ААВ 448471 від 04.06.2013 року ТОВ «Контракт-Авто»;

07.06.2013 року ОСОБА_12 зняв автомобіль з реєстраційного обліку для реалізації;

04.03.2015 року автомобіль знято з реєстраційного обліку у зв`язку зі скасуванням реєстрації на підставі рішення Подільського районного суду від 24.11.2014 року;

04.03.2015 року на підставі зазначеного рішення автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_1 ;

27.03.2015 року автомобіль було знято з реєстраційного обліку на підставі доручення ВХ 7042553 від 08.05.2017 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Романюк О.В. - довірена особа ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

31.03.2015 року автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_14 на підставі довідки-рахунку НОМЕР_5 від 31.03.2015 року;

10.10.2015 року автомобіль було перереєстровано на нового власника - ОСОБА_15 на підставі довідки-рахунку №ААЕ392220 від 01.10.2015 року;

02.06.2016 року автомобіль було перереєстровано на нового власника ОСОБА_16 на підставі договору купівлі-продажу №968/05/8047/16 від 02.06.2016 року.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Дніпровського районного суду м.Києва перебувала справа №755/18244/13 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_17 , треті особи: Перша філія ТОВ "Контракт-Авто", Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання недійсними довідок-рахунків, витребування автомобіля.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 04.04.2017 року (справа №18244/13) визнано недійсною довідку-рахунок ААВ448472 від 04.06.2013 року, видану Першою філією ТОВ "Контракт-Авто" на транспортний засіб LEXUS LX 570, номер шасі НОМЕР_4 ; визнано недійсною довідку-рахунок НОМЕР_6 від 08.06.2013 року, видану Першою філією ТОВ "Контракт-Авто" на транспортний засіб LEXUS LX 570, номер шасі НОМЕР_4 ; витребувано у ОСОБА_9 належний ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №0597/04/13 транспортний засіб марки "LEXUS LX 570 5,7 А/Т", 2013 року випуску, номер шасі НОМЕР_4 та передано його власнику ОСОБА_1 .

Суду не надано доказів оскарження вказаного рішення. Єдиний державний реєстр судових рішень не містить інформації про апеляційне оскарження зазначеного рішення.

Крім того, позивач не надав суду доказів, виконання зазначеного рішення суду.

З інформації, яка надана Сервісним центром не вбачається, що реєстрацію транспортного засобу LEXUS LX 570, номер шасі НОМЕР_4 за позивачем було поновлено.

Також рішенням Подільського районного суду м.Києва від 24.11.2014 року (справа №758/16595/13) позов ОСОБА_12 до ОСОБА_13 , 3-тя особа: ОСОБА_1 , про витребування майна з чужого незаконного володіння, та позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_12 про визнання недійсною довідки-рахунку та скасування державної реєстрації автомобіля, позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_12 про визнання недійсною довідки-рахунку та скасування державної реєстрації автомобіля-задоволено - визнано недійсною довідку-рахунок НОМЕР_7 , видану 04.06.2013 року ТОВ «Контракт Авто» на транспортний засіб марки БМВ Х6 чорного кольору, 2012 року випуску, шасі номер НОМЕР_8 ; скасовано державну реєстрацію автомобіля марки БМВ Х6 чорного кольору, 2012 року випуску, р.н. НОМЕР_9 , шасі номер НОМЕР_8 , зареєстрованого на ім`я ОСОБА_12 .

У рішенні зазначено, що рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 04.04.2014 року залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 16.06.2014 року.

Представник позивача не надав суду належних та допустимих доказів з яких суд міг встановити місце знаходження автомобілів на даний час.

В той же час як вбачається з матеріалів справи, автомобіль BMWХ6, 2012 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_2 04.03.2015 року знято з обліку у зв`язку зі скасуванням реєстрації на підставі рішення Подільського районного суду від 24.11.2014 року та в цей же день на підставі зазначеного рішення автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_1 та 27.03.2015 року уповноваженим представником позивача автомобіль було знято з реєстраційного обліку на підставі доручення ВХ 7042553 від 08.05.2017 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Романюк О.В. - довірена особа ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач після відновлення права власності розпорядився автомобілем BMW Х6, 2012 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_2 на власний розсуд.

При зверненні до суду з позовом представник позивача просив визнати неправомірними нотаріальні дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, щодо посвідчення довіреності за реєстровим №707 від 03.06.2013 року та №709 від 03.06.2013 року.

Стаття 5 Закону України «Про нотаріат» в редакції на час виникнення спірних правовідносин - 03.06.2013 року - передбачала, що нотаріус зобов`язаний, зокрема, здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам.

Стаття 21 Закону України «Про нотаріат» (станом на 03.06.2013 року) передбачає, що шкода, заподіяна особі внаслідок незаконних або недбалих дій державного нотаріуса, відшкодовується в порядку, передбаченому законодавством України.

В той же час, стаття 27 Закону України «Про нотаріат» визначає, що шкода, заподіяна особі внаслідок незаконних дій або недбалості приватного нотаріуса, відшкодовується в повному розмірі.

Однак згідно з ч.2 зазначеної статті, нотаріус не несе відповідальності у разі, якщо особа, яка звернулася до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії:

подала неправдиву інформацію щодо будь-якого питання, пов`язаного із вчиненням нотаріальної дії;

подала недійсні та/або підроблені документи;

не заявила про відсутність чи наявність осіб, прав чи інтересів яких може стосуватися нотаріальна дія, за вчиненням якої звернулася особа.

Стаття 58 Закону України «Про нотаріат» передбачає порядок посвідчення доручень.

Так нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують доручення, складені від імені однієї або кількох осіб, на ім`я однієї особи або кількох осіб.

П. 1 глави 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено, що при вчиненні нотаріальної дії нотаріус установлює особу, що звернулась за вчиненням нотаріальної дії та дане встановлення особи здійснюється нотаріусом за документами, передбаченими Законом.

Також п. 1 глави 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зазначено, що дієздатність громадянина, що звернувся за вчиненням нотаріальної дії, перевіряється нотаріусом на підставі наданих документів, передбачених статтею 43 Закону України «Про нотаріат», що підтверджують його вік, а також на підставі переконаності нотаріуса в результаті проведеної розмови та роз`яснення наслідків вчинення нотаріальної дії у здатності цієї особи усвідомлювати значення цієї нотаріальної дії, її наслідків та змісту роз`яснень нотаріуса, а також відповідності волі і волевиявлення особи щодо вчинення нотаріальної дії.

П. 1 глави 6 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачає, що нотаріус зобов`язаний установити волевиявлення особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, а також Нотаріус зобов`язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину.

Варто зазначити, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2014 року не встановлювався факт неправомірності дій нотаріуса при посвідченні довіреностей, оскільки довіреності визнано недійсними не у зв`язку із порушення правил порядку вчинення нотаріальних дій, а на підставі частини третьої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України у зв`язку з відсутністю волевиявлення ОСОБА_1 під час укладення правочинів від 03 червня 2013 року.

Під час розгляду даної справи представник позивача не надав належних та допустимих доказів незаконних дій або недбалості нотаріуса при вчиненні нотаріальної дії - посвідчення довіреностей.

Як свідчать контракти № 12-2978А від 14.09.2012 р. та договір купівлі-продажу від 26.104.2013 р., на підставі яких позивач став власником транспортних засобів автомобіль BMW X6 д.н.з. НОМЕР_1 придбано за 1 345 845,07 грн., автомобіль Lexus LX д.н.з. НОМЕР_3 за 1 141 700,00 грн.

Як зазначає представник позивача, на день звернення до суду на відповідних сайтах середня вартість аналогічних транспортних засобів становить у гривневому еквіваленті 1 198 662,50 грн. та 1 126 807,00 грн.

Однак суд не може взяти до уваги визначення позивачем суми матеріального збитку середньою вартістю автомобілів, оскільки це не є належним та допустимим доказом спричиненої шкоди позивачу.

Пункт 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди" роз`яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи що судом не встановлено незаконних дій або недбалості нотаріуса при посвідченні довіреності, рішеннями судів автомобілі були повернуті у власність позивача, одним з яких він розпорядився після рішення суду, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4, 77-81, 141, 223, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд,

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, Відкрите акціонерне товариство «НАСК «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г. Притула