Номер провадження: 22-ц/813/5365/22
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Гірняк Л.А., Сєвєрової Є.С.,

з участю секретаря Шлапак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2021 року, ухваленого під головуванням судді Абухіна Р.Д., повний текст судового рішення складений 15 листопада 2021 року,у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі АТ «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі АТ «Альфа-Банк»), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №4662 від 07.09.2018 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 81 749,76 грн. та 1 000 грн. за вчинення виконавчого напису.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 15.10.2013 року між АТ «Укрсоцбанк» (правонаступник АТ «Альфа-Банк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 0668/002418-PR, відповідно до якого позивач отримав грошові кошти.

07.09.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4662, за яким запропоновано стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 0668/002418-PR за період з 15.10.2013 року по 30.05.2018 року в розмірі 81 749,76 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. відкрито виконавче провадження №57431783 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. від 07.09.2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 81749,76 грн.

Позивач вважає, що виконавчий напис винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню, оскільки вчинення виконавчого напису здійснюється на підставі оригінала нотаріально посвідченого договору.

Також позивач зазначив, що ПАТ «Укрсоцбанк» пропущено строк звернення із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2021 року в задоволені позову ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти постанову, якою задовольнити позов, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що під час вчинення нотаріального напису була додержана процедура вчинення нотаріального напису, оскільки у відповідності до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, вчинення виконавчого напису можлива лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Відзиву до суду надано не було.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

Учасники справи про призначене судове засідання на 27 липня 2022 року були сповіщені належним чином (а.с. 118-122).

Від приватного нотаріуса Гамаль І.М. до суду найшло клопотання про розгляд справи за її відсутністю (а.с. 123-124).

Також до суду від ОСОБА_3 , представника АТ «Альфа-Банк» надійшла заява про відкладання розгляду справи у зв`язку з неможливістю забезпечити судове засідання представником АТ «Альфа-Банк» (а.с. 125-128).

При цьому, Борщенко К.Ю., представник АТ «Альфа-Банк», звертаючись до суду з заявою про відкладення розгляду справи не зазначив поважних причин, та не надав належних доказів для відкладення розгляду справи.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам не відповідає, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення, не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості, а тому прийшов до висновку про законність вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 15.10.2013 року між АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 0668/002418-PR, відкрито картковий рахунок з встановленням кредитної лінії в сумі не більше 300 000 грн. строком на рік з процентною ставкою 24,00% річних, а після спливу зазначеного річного строку та зміни тарифного плану процентна ставка становитиме 28,00% річних.

07.09.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. на підставі ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, запропоновано стягнуто на користь ПАТ «Укрсоцбанк» (правонаступник АТ «Альфа -Банк») заборгованість, що виникла за договором № 0668/002418-PR від 15.10.2013 року боржником за яким є ОСОБА_2 . Строк платежу за кредитним договором настав, Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводить за період з 15.10.2013 року по 30.05.2018 року. Сума заборгованості за кредитом складає 81 749,76 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. від 16.10.2018 року відкрито виконавче провадження № 57431783 про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса № 4662 від 07.09.2018 року.

В своєму позові позивач зазначав, що на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріусом вказана заборгованість не була безспірною.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано.

Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».

Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).

Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 07 вересня 2018 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання».

Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).

Аналогічний висновок також міститься у постанові Верховного Суду 06 жовтня 2021 року у справі № 361/4793/20 (провадження № 61-5910св21).

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що суд першої інстанції на наведене уваги не звернув, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову у задоволені позову, чим порушив норми процесуального та матеріального права, тому рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ст. 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з неповним встановленням обставин, які мають значення длясправи, порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню, з задоволенням позовних вимог ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 за подання позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. (а.с. 1).

За подання апеляційної скарги ОСОБА_2 сплатив судовий збір у розмірі 1318,20 грн. (а.с. 102).

З урахуванням того, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, колегія суддів дійшла до висновку про те, що з АТ «Альфа-Банк» підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 2 102 грн. (840 грн. 80 коп. + 1261 грн. 20 коп. (840,20х150%) = 2 102 грн.) за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанціях.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2021 року скасувати.

Прийняти постанову.

Позов ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №4662 від 07.09.2018 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною про стягнення з ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 81 749,76 грн. та 1 000 грн. за вчинення виконавчого напису.

Стягнути з акціонерного товариства «Альфа-Банк» () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 2 102 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 28 липня 2022 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.А. Гірняк

______________________________________ Є.С. Сєвєрова