Справа № 161/487/22 Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С. С.
Провадження № 22-ц/802/973/22 Категорія: 66 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Бовчалюк З.А., Шевчук Л. Я.,

секретар Савчук Т.Ф.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Служба у справах дітей Луцької міської ради про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 , поданою представником позивача ОСОБА_1 , на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 серпня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 у січні 2022 року звернулася в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Просила визнати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати покласти на відповідача ОСОБА_3 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 лютого 2022 року позов задоволено. Визнано ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Позивач ОСОБА_2 21 лютого 2022 року подала заяву, яка підписана її представником ОСОБА_6 , про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу. Заява мотивована тим, що розглянувши справу по суті позовних вимог, судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу. На виконання вимог п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України у позовній заяві було зазначено, що орієнтовний розрахунок понесених судових витрат складається із суми судового збору та витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 15 000 грн. Фактично сплачено 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат до заяви приєднано: копію договору про надання правової допомоги №01-12/01 від 01 грудня 2021 року, копію додаткової угоди від 01 грудня 2021 року, копію акта виконаних робіт від 16 лютого 2022 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру від 16 лютого 2022 року. Просить ухвалити додаткове рішення у цій справі, яким стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 серпня 2022 року заяву представника позивача ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на правову допомогу у цій справі залишено без розгляду.

Позивач ОСОБА_2 подала в Луцький міськрайонний суд Волинської області підписану її представником ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Вважає, що ухвала винесена з порушенням норм чинного законодавства, суд формально підійшов до покладених на нього обов`язків, а подані докази дослідив поверхнево. Суд в ухвалі зазначив, що представник позивача був присутнім в судовому засіданні під час ухвалення рішення у справі, що мало місце 16 лютого 2021 року. Такий факт не відповідає дійсності, оскільки згідно інформації, що міститься на сайті «Судова влада України», цивільну справу №161/487/22 зареєстровано судом 11 січня 2022 року, тому ухвалення рішення у цій справі неможливе 16 лютого 2021 року. Представник позивача хоч і зазначав у позовній заяві суму професійної правничої допомоги у розмірі 15 000 грн, однак такий розмір був орієнтовним. Фактично понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

В судовому засіданні в апеляційному суді представник позивача Ходачинська Ю.Ю. вимоги апеляційної скарги підтримала.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені судом про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції заяву про стягнення судових витрат на правову допомогу залишив без розгляду у зв`язку з неподанням відповідних доказів стороною у строки, визначені п.8 ст.141 ЦПК України.

Апеляційний суд в складі колегії суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції зважаючи на таке.

Частинами першою та третьою статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу .

За частинами першою, другою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами

Статтею 141 ЦПК України врегульовано порядок розподілу судових витрат. Так, за ч.ч.1,2 цієї статті визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У ч.8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У позовній заяві ОСОБА_2 в розділі IV зазначено, що орієнтовний розрахунок понесених судових витрат складається із суми судового збору та витрат на правничу допомогу адвоката. Документи, що підтверджують оплату послуг адвоката будуть представлені суду в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України. Орієнтовний розмір судових витрат на правничу допомогу становив 15 000 грн.

Рішення у справі за цим позовом ухвалено судом 16 лютого 2022 року. В судовому засіданні 16 лютого 2022 року була присутня представник позивача ОСОБА_1 . Ухваленим рішенням суд вирішив лише позовну вимогу про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Питання розподілу судових витрат, в тому числі судового збору та витрат, пов`язаних із наданням позивачу професійної правничої допомоги, судом не вирішено.

У подальшому позивачем 21 лютого 2022 року через пошту подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу, до якої приєднано докази на підтвердження понесених позивачем витрат, яка надійшла до суду 23 лютого 2022 року, тому п`ятиденний строк для подання доказів на підтвердження понесених стороною витрат не пропущено.

Відповідно до вимог ч.6 ст.124 ЦПК України, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Зі змісту ухвали незрозуміло, як саме суд першої інстанції обчислював процесуальні строки, коли, на думку суду, закінчився строк для подання доказів. В ухвалі зазначено, що рішення по справі було ухвалено 16 лютого 2021 року, розгляд відбувся з участю сторін. Проте, розгляд справи у суді відбувся 16 лютого 2022 року.

Окрім цього, колегія суддів зауважує, що за змістом ч.8 ст.141 ЦПК України без розгляду залишається заява про подання доказів, а не заява про ухвалення додаткового рішення.

За наслідками розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення суд може ухвалити одне із двох судових рішень: додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення, що встановлено частиною 5 статті 270 ЦПК України.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, внаслідок чого постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Заява про ухвалення додаткового рішення по суті залишилась не вирішеною, так як за наслідками її розгляду суд не виніс ні додаткового рішення, ні ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення, а відтак не дозволяє апеляційному суду вирішити її по суті, оскільки таке рішення, за умовами ч.1 ст.270 ЦПК України, має попередньо розглянути по суті суд, що ухвалив рішення.

З огляду на вищенаведені мотиви оскаржувана ухвала в силу п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст.ст.367,368,374,379,381,382-384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 , подану її представником ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 серпня 2022 року у цій справі скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді