08.08.2022 Єдиний унікальний № 371/297/20 провадження № 2/371/353/22
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 2/371/353/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2022 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Поліщука А.С.,

при секретарі Овчаренко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_3 25 березня 2020 року звернувся до Миронівського районного суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 29 квітня 2008 року уклали кредитний договір К2M1AN23991691. Згідно договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 17850,75 (Долар США) на термін до 28 квітня 2015 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 17850,75 (Долар США).

В порушення умов кредитного Договору, відповідач свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку строки.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 07 лютого 250250 року має заборгованість 101587,89 (Долар США), яка складається з наступного:

-12591,95 (Долар США) заборгованість за кредитом (тілом кредиту);

-4524,45 (Долар США) заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

-903,41 (Долар США) заборгованість по комісії за користуванням кредитом;

-83568,08 (Долар США) пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

В забезпечення виконання зобов`язання за Договором К2М1AN23991691 між АТ КБ ПРИВАТБАНК» та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено Договір поруки з поручителем ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором відповідача ОСОБА_1 .

Однак у порушення зобов`язань за договором відповідач допустив несплату щомісячних платежів, в зв`язку з чим позивач зажадав дострокового повернення кредиту з врахуванням відсотків та штрафних санкцій. Суму заборгованості, яка з урахуванням відсотків та комісій, яка складає 18019,81 (Долар США), що за курсом 24,57 відповідно до службового розпорядження НБУ від 07 лютого 2020 року складає 442746,73 грн. станом на 07 лютого 2020 року за кредитним договором № К2M1AN23991691 від 29 квітня 2008 року, яка складається з наступного: 12591,95 (Долар США) заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 4524,45 (Долар США) заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 903,41 (Долар США) заборгованість по комісії за користуванням кредитом.

В судове засідання сторони не з`явились.

В позовній заяві представник позивача не заперечував проводити розгляд справи за відсутності представника Банку та винесення заочного рішення.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Крім того, в матеріалах справи наявні відзив на позов відповідачів, в якому вони заперечують проти задоволення позову, пояснення представника позивача адвоката Єрмолова Є.М. та письмові пояснення відповідачів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що 29 квітня 2008 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір К2M1AN23991691.

Згідно пунктів 17.1.1 та 17.1.2 кредитного договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 12829,50 долар США.

Пунктом 17.1.5 кредитного договору передбачено, що датою погашення кредиту є 28 квітня 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

В пункті 17.16.11 кредитного договору зазначено, що додатком № 1 до цього договору є Графік погашення кредиту, який згідно із пунктом 17.16. цього договору є його не від`ємною частиною.

Крім того, у відповідності до пункту 17.1.9 періодом сплати кредиту є з 24 по 28 число кожного місяця.

Тобто, за умовами кредитного договору відповідач мав здійснювати погашення кредитної заборгованості згідно графіку у період із 24 по 28 число кожного місяцяє.

Незважаючи на те, що Графік погашення кредиту є невід`ємною частиною кредитного договору, позивач не надав до суду ні його оригінал ні його копію, проте із аналізу положень пунктів 17.1.9 та 17.16.11 суд вважає встановленим ту обставину, що періодом погашення кредитної заборгованості Графіків погашення заборгованості за кредитними договорами є один календарний місяць, зокрема з 24 по 28 число кожного місяця.

Відповідно до змісту ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Правові наслідки порушення зобов`язання передбачені статтею 611 Цивільного кодексу України, згідно якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором.

Пунктом 14.1 кредитного договору передбачено, що у випадку порушення відповідачем зобов`язань за цим договором, останній відшкодовує позивачу збитки у повному обсязі.

Тобто, якщо відповідач порушив свій обов`язок щодо строків погашення кредиту, передбачений в графіку погашення, то позивач має право на відшкодування збитків, зокрема і шляхом стягнення не сплаченої згідно цього графіку частини кредиту в судовому порядку.

У відповідності до пункту 14.11 кредитного договору позивач та відповідач установили п`ятирічний строк позовної давності, на пред`явлення вимоги про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредиту а також неустойки.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 Цивільного кодексу України).

Згідно із ст.ст. 253, 260 Цивільного кодексу України перебіг строку позовної давності починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Частиною 5 ст. 261 Цивільного кодексу України передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 06 листопада 2013 року у справі 6-116цс13.

Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року в справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року в справі № 6-167цс14, від 03 червня 2015 року по справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року в справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року в справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року в справі № 6-2104цс16, від 14 грудня 2016 року в справі № 6-2462цс16.

Оскільки за умовами договору визначено строк виконання відповідачем своїх зобов`язань з погашення кредиту частинами, зокрема з 24 по 28 число щомісячно в продовж строку дії договору, то суд приходить до висновку, що у відповідності до ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України початок перебігу передбаченого п. 14.11 кредитного договору строку позовної давності для стягнення заборгованості за кожним із цих щомісячних платежів починається із наступного дня після настання терміну внесення.

Встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а насамперед для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів.

За наведених умов, початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за кредитним договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування (постанова Верховного суду від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12.

Зважаючи на те, що у відзиві на позов представник відповідачів просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності, то з огляду на те, що позов поданий до суду 25 березня 2020 року суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з відповідачів заборгованості яка існувала до 28 лютого 2015 року в зв`язку із спливом п`ятирічного строку позовної давності щодо стягнення цієї заборгованості.

Щодо стягнення заборгованості яка можливо існувала у відповідачів за період кредитування із 28 лютого по 28 квітня 2015 рік то суд також вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в цій частині , зважаючи на наступне.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із зазначених норм процесуального права на позивача покладається обов`язок надання доказів, які засвідчують правомірність їх вимог, у даному випадку правомірність та конкретний розрахунок заборгованості відповідача ОСОБА_1 по кредитному договору за період із 28 лютого по 28 квітня 2015 рік.

Проте в матеріалах справи відсутній «Графік погашення кредиту», який згідно із пунктом 17.16. кредитного договору засвідчує зобов`язання (розмір чергового платежу) ОСОБА_2 , яке він можливо мав сплатити за період із 28 лютого по 28 квітня 2015 року.

Як вбачається із пунктів 14.2-14.12, 17.1.6 кредитного договору пеня, штрафи та відсотки по кредиту залежать від суми простроченого платежу.

Як вбачається із наданого позивачем Розрахунку заборгованості (а.с. 8-9), відповідач за період часу із 29 листопада 2013 року по 07 листопада 2016 року не мав заборгованості перед позивачем.

У відповідності до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої в постанові від 03 грудня 2019 року в справі № 904/10956/16, рішення не може ґрунтуватися на припущеннях і поясненнях однієї зі сторін.

За таких обставин, суд позбавлений можливості дійти висновку, про наявність у відповідача ОСОБА_1 кредитної заборгованості, яка утворилася за період часу із 28 лютого по 28 квітня 2015 рік, як наслідок відсутні підстави для її стягнення.

Частиною 4 ст. 559 Цивільного кодексу України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя.

Як зазначалося вище, матеріали справи не містять доказів наявності у відповідача ОСОБА_1 кредитної заборгованості, яка утворилася за період часу із 28 лютого по 28 квітня 2015 рік, як наслідок суд приходить до висновку про те, що порука відповідача ОСОБА_2 припинилася у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку позовної давності.

На підставі викладеного, ст. ст. 14, 525, 526, 527, 530, 610 612, 629, 634, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 4, 10, 76-81, 141, 128, 223, 247, 280 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

2.На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складено 08 листопада 2022 року.

Суддя підпис А.С. Поліщук

Згідно з оригіналом

Суддя А.С. Поліщук