Справа № 127/9377/21
РІШЕННЯ

Іменем України

14.10.2022 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді Саєнко О.Б., при секретарі Фольварковій Н.О.,

за участю:

позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

представника відповідача за зустрічним позовом - адвоката Ткачука Б.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниця цивільну справу за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 "про визначення місця проживання малолітніх дітей", за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування (Служба у справах дітей) Вінницької міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

16.04.2021 з Вінницького апеляційного суду до Вінницького районного суду Вінницької області надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відібрання дитини, справа №127/9377/21, в якій позивач просила суд відібрати у відповідача ОСОБА_1 малолітнього сина ОСОБА_3 , та повернути його позивачу за місцем її реєстрації та проживання ( Т.1 а.с. 1-3)

11.05.2021 відповідач ОСОБА_1 за первісним позовом звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 "про визначення місця проживання малолітніх дітей", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору- Орган опіки та піклування( Служба у справах дітей) Вінницької міської ради.(Т.1 а.с.35-45)

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 21.01.2022, серед іншого, прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, вищевказаний зустрічний позов ОСОБА_1 ( Т.1 а.с. 156,163-164)

Крім цього, ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 20.05.2022 задоволено заяву позивача за первісним позовом ОСОБА_2 про залишення її позовної заяви без розгляду, - позовну заяву за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відібрання малолітньої дитини, - залишено без розгляду. ( Т.1 а.с.195)

Зустрічний позов ОСОБА_1 від 11.05.2021 умотивований тим, що він із відповідачем за зустрічним позовом мають спільних дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Станом на час подання даного зустрічного позову старший син ОСОБА_5 має повних 6 років, донька ОСОБА_6 має вік 1 рік 10 місяців, а відтак, оскільки діти не досягли десятирічного віку, місце проживання дітей визначається за згодою батьків.

Вказує, що він із ОСОБА_2 з 31.01.2021 проживають окремо; не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети, тощо та як батьки малолітніх дітей, вони не дійшли спільної згоди в питанні визначення місця проживання дітей, що і зумовило звернення ним до суду з цим зустрічним позовом.

Зазначає, що до 31.01.2021 вони з ОСОБА_2 проживали однією сім`єю за адресою АДРЕСА_1 в квартирі, що на праві особистої приватної власності належить відповідачу ОСОБА_2 . В силу виниклих відносин та конфліктів, що мали місце між ними він був змушений залишити місце фактичного проживання, забравши з вказаної квартири лише свої особисті речі. В цей день з наведеної вище квартири виїхав також їх старший син ОСОБА_3 , який, будучи свідком побутових конфліктів та розуміючи, на скільки це можливо у віці сина ОСОБА_5 , ситуацію, що склалась між ним (позивачем) та відповідачем, виявив бажання надалі проживати разом з ним, а з матір`ю періодично бачитись. Виїзд 31.01.2021 сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з квартири, в якій залишилась проживати ОСОБА_2 з їх меншою дитиною ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 обумовлено тим, що ОСОБА_3 має тісний психоемоційний зв`язок з батьком, його психологічною та побутовою близькістю та прив`язаністю саме до батька, бажанням надалі проживати разом з батьком, оскільки саме батько, під час спільного проживання з відповідачем за зустрічним позовом більшою мірою турбувався про його побут, дозвілля, навчання, відпочинок, тощо. Зазначає, що вважає, тісний емоційний зв`язок малолітнього ОСОБА_3 з ним як батьком є нерозривним; вважає, що розлучення ОСОБА_3 з батьком завдасть сину непоправної душевної травми, тривалих негативних емоцій, створить у дитині відчуття відчаю та безвиході.

Також вказує, що рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 26.04.2021 у справі № 127/6615/21 шлюб між ним та ОСОБА_2 розірвано. Під час розгляду справи про розірвання шлюбу відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_2 намагалась примиритись із ним, що вказує на те, що розлад сімейних відносин відбувся внаслідок неприйнятної для нього поведінки ОСОБА_2 в побутовому та сімейному житті, що і зумовило розірвання шлюбу.

Зазначає, що він разом із сином ОСОБА_5 часто удвох гуляють, здійснюють тривалі велосипедні прогулянки, проводять разом дозвілля, він приділяє належну увагу вихованню, розвитку та догляду дитини; підтримує зв`язок зі школою та класним керівником, забезпечує участь дитини у позашкільному житті, майстер класах, тощо.

Крім цього, вказує, що їх спільна дитина ОСОБА_4 на даний час проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 . В будні дні менша дочка ОСОБА_6 відвідує дитячий садочок на Поділлі в м. Вінниці та щоденно, окрім вихідних та святкових днів, з 09.00 до 18.00 перебуває в умовах дитячого садочка. ОСОБА_4 також має велику прив`язаність до нього як батька, на вихідні щотижня, зазвичай з суботи на неділю (інколи з вечора п`ятниці по вечір суботи) проводить час з ним. Зазначає, що він турбується про матеріальне забезпечення меншої доньки, купує та надає відповідачу за зустрічним позовом одяг та взуття для дочки ОСОБА_6 , добровільно сплачує кошти на утримання доньки в сумі 10 000 грн. щомісячно, які ОСОБА_2 на його погляд не завжди витрачає за цільовим призначенням. Окрім, наведеного він щомісячно (один раз на місяць) купує дитині памперси, вартістю 1000 грн. щомісячно, періодично купує продуктові набори, іграшки. Також , за потребою та проханням ОСОБА_2 він додатково перераховує гроші на лікування дочки, коли вона хворіє.

Зазначає, що молодша дочка ОСОБА_6 завжди болісно сприймає розлуку з ним, завжди радіє коли приходить час, який вона буде проводити з батьком. Він не усвідомлює свого життя без дочки ОСОБА_6 та сина ОСОБА_5 . ОСОБА_7 донька ОСОБА_6 , в силу свого віку , не може висловити свою позицію з приводу своїх бажань, з ким з батьків вона бажає проживати, разом з тим вважає, що проживання доньки з ним також відповідатиме її інтересам, оскільки він хоче, має змогу та бажання піклуватись, матеріально забезпечувати свою дочку, має місце де він може проживати з дочкою та сином та усім серцем цього бажає.

Вказує, що його мати ОСОБА_8 допомагає йому опікуватись дітьми та вона готова приділити дітям більше уваги у разі визначення місця проживання обох дітей разом з батьком.

Також зазначає, що за час проживання дитини ОСОБА_3 разом із ним, він не чинить матері перешкод у спілкуванні з дитиною, ОСОБА_2 періодично бачиться з ОСОБА_3 від 2 до 4 разів на тиждень, вони разом проводять час, інколи мати дитини виявляє бажання відвести дитину на тренування по Таеквон-До, що за згодою батька завжди відбувається. ОСОБА_2 після побачень з сином ОСОБА_5 приводить його до нього, оскільки ОСОБА_3 попри відсутність в такі моменти батька поруч, не погоджується залишатись проживати разом матір`ю. Разом з матір`ю вони ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) періодично відвідують мати відповідача за зустрічним позовом на родинні свята, проводи, тощо. Окрім наведеного має місце необмежене спілкування ОСОБА_2 з сином ОСОБА_5 по телефону.

Вказує, що визначення місця проживання дітей з батьком, не впливатиме на їх взаємовідносини з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дітей з одним із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Зазначає, що він буде надавати дітей для періодичних ночівель у матері, та буде сприяти відновленню гарних стосунків сина ОСОБА_5 з матір`ю ОСОБА_2 .

Тому просить суд визначити місце проживання дітей: сина ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_4 , разом з ним як батьком.

01.07.2022 позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 , через канцелярію суду подано клопотання про долучення доказів та додаткові обґрунтування підстав позову, в якому останній зазначив, що він з сином ОСОБА_3 проживав за адресою АДРЕСА_2 до 05.03.2022, однак у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, він вирішив убезпечити обох своїх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та відправити їх до Республіки Польща, до свого рідного брата ОСОБА_9 , де він проживає з 2000 року.

Оскільки виїзд з території України осіб призовного віку, яким він являється, з кінця лютого 2022 року було обмежено, він зателефонував до відповідача ОСОБА_2 та запитав який у неї план, і як вона думає діяти у ситуації, яка склалась на той час. Остання йому повідомила, що плану в неї нема, коштів на будь-які поїздки в неї також відсутні, на що він їй сказав зібрати речі та забрав її з їхньою молодшою дочкою ОСОБА_6 з дому ( АДРЕСА_1 ), оскільки саму дочку ОСОБА_2 не відпускала.

Вказує, що 05.03.2022 ним було організовано доставку дітей разом з ОСОБА_2 до кордону України та Польщі, куди за ними виїхав його рідний брат ОСОБА_9 . З 06.03.2022 по 29.06.2022 діти разом з колишньою дружиною ОСОБА_2 проживали у приватному будинку його брата ОСОБА_9 , що за адресою АДРЕСА_3 .

Зазначає, що за період проживання (з 06.03.2022 по 29.06.2022) його дітей у будинку брата, позиція старшого сина ОСОБА_5 з приводу бажання проживати разом із ним не змінилась. Його брат забезпечив влаштування сина ОСОБА_5 до другого класу польської школи, де він закінчив другий клас, а меншу доньку ОСОБА_6 було влаштовано до дитячого садочка, який вона відвідує і по цей час. За цей період його діти були забезпечені всім необхідним для проживання, розвитку, виховання та навчання за рахунок та коштами його родини (його та рідного брата). Брат ОСОБА_9 та його дружина ОСОБА_10 на протязі чотирьох місяців опікувались дітьми, возили та забирали старшого сина ОСОБА_5 з польської школи, забезпечували дітей всім необхідним (харчуванням, доглядом та любов`ю).

Разом з тим, 29.06.2022 відповідач ОСОБА_2 насильно, брутально, проти волі дітей, нехтуючи елементарними та загальноприйнятими методами виховання, спілкування (заснованому на почутті любові, поваги та взаємного сприйняття), та поводження з дітьми (психіка яких лише формується), спричиняючи особливо страшну душевну травму старшому сину (оскільки молодша дочка в силу віку не може усвідомлювати всіх обставин), в супереч волі дітей , їх інтересам та правам на належне забезпечення та утримання, спричиняючи окрім цього фізичний біль його старшому сину, оскільки шарпала його за руки до посиніння, сковувала його руки, які ОСОБА_2 не відпускала, обмежуючи простір для пересування (оскільки він не хотів покидати помешкання його рідного брата ОСОБА_9 ), тікав від неї (говорив, що не хоче покидати уже звичне для цього середовище), та який постійно прохав, що хоче щоб його забрав батько, нехтуючи їх (дітей) бажання, та користуючись тим, що на території Польщі виключно вона є законним представником дітей, -забрала дітей з будинку його брата.

Вказує, що цього ж дня (29.06.2022) по прибуттю до нового місця перебування на території Республіки Польща її син ОСОБА_5 , потайки від своєї матері, відшукав можливість надіслати голосове повідомлення його брату на телефон, в якому повідомив: " ОСОБА_11 будь-ласка забери мене з цього ОСОБА_12 , я хочу додому, прошу тебе, випусти мене звідси, забери...., і повідомив адресу свого перебування». Після цього ОСОБА_2 заборонила сину спілкуватись із ним та повідомляти адресу їх місцезнаходження, чим ОСОБА_2 порушено його батьківські права знати: де перебувають його діти, в якому вони стані, чим вони займаються, як харчуються, з ким перебувають, в яких умовах проживають чи забезпечені вони усім необхідним, тощо. Зателефонувавши до нього 30.06.2022 об 11.26 год. відповідач не дала йому поспілкуватись з сином наодинці, ходила за ним по приміщенню, де вони перебувають, тримаючи його під своїм контролем, не даючи змоги йому висловити свої думки з приводу ситуації яка склалася та не даючи змоги заспокоїти сина.

Окрім того, зазначає, що ОСОБА_2 протягом всього часу перебування в Польщі -не працює, будь-яких джерел доходів як в Україні так і на території Республіки Польща немає, а її бажання жити за рахунок аліментних платежів на дітей, в прямому сенсі та безпосередньо суперечить інтересам дітей.

Крім цього, вказує, що трирічна декретна оплачувана відпустка ОСОБА_2 закінчилась 26.06.2022, переатестацію на роботі в органах прокуратури остання не пройшла; квартира, в якій раніше проживала ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) передана третім особам для проживання матір`ю ОСОБА_2 - ОСОБА_13 . З огляду на викладене, вважає, що ОСОБА_2 на території України не має житлової нерухомості в якій вона станом на сьогодні могла би проживати.

14.10.2022 в судовому засіданні позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 підтримав позов з підстав зазначених у ньому та додаткових обґрунтуваннях підстав позову, суду доповнив, що на даний час, ОСОБА_2 також разом із дітьми проживає на території Польщі в центрі тимчасового розміщення переселенців; отримує фінансову допомогу від держави Польща ; самостійного заробітку не має , не працевлаштована. Отже вважає, що відповідач не може ані в матеріальному ані в житлово-побутовому плані забезпечити належне існування та виховання їх дітей, сприяти їх гармонійному розвитку. Тому вважає, що виключно і інтересах дітей він звернувся до суду з даним позов. Також, суду зазначив, що відповідач на території Польщі звернулася до суду із позовом до нього про стягнення аліментів на утримання дітей та визначення місця проживання дітей з нею, що , на його розсуд, свідчить про бажання відповідача ОСОБА_2 розлучити його з дітьми. При чому, просив суд звернути увагу і на те , що належних та допустимих доказів на спростування вказаного ним щодо неналежного забезпечення відповідача , ані відповідачем ані її представником суду не надано. Водночас, вважає, що наявність в матеріалах справи лише одного висновку від 21.07.2022 органу опіки про недоцільність визначення місця проживання дітей із батьком, у зв`язку з триваючою широкомасштабною агресією росії проти України, не може бути достатнім доказом для відмови у задоволені даного позову, оскільки зі змісту даного висновку убачається, що таке рішення прийнятою в порушення ч.5 ст.19 СК України , зокрема, орган опіки та піклування не одержав відомостей за результатом обстеження умов проживання відповідача та дітей , оскільки взагалі таке обстеження не проводилося; не з`ясував хто з батьків може забезпечити більш сприятливі умови для виховання дітей, оскільки відповідач не працевлаштована та не має фінансової змоги утримувати дітей. Додав, що допущені порушення при винесені висновку органом опіки та піклування , ним було більш детально зазначено у заперечення на висновок поданий суду 05.09.2022. Тому просив суд вказаний висновок- відхилити, а позов задовольнити.

Представник відповідача за зустрічним позовом - адвокат Ткачук Б.О. заперечував проти задоволення позову, оскільки вважає, що відсутність самостійного заробітку у відповідача на даний час не є підставою для суду задовольнити позов позивача. Також вважає, що за специфікою роботи позивача ОСОБА_1 , останній не може приділяти вихованню дітей більшої уваги ніж відповідач. Суду зазначив, що дійсно відповідач разом із дітьми перебуває з початку запровадженого воєнного стану в Україні в Польщі, на даний час проживають в центрі тимчасового розміщення переселенців; отримує відповідач фінансову допомогу від держави Польща, офіційно не працевлаштована. Також зазначив , що після закінчення війни відповідач бажає з дітьми повернутися до України. Вважає, що матеріальної допомоги, яку отримує щомісячно відповідач, та наявність забезпеченого урядом Польщі місця проживання та облаштованого побуту відповідача та дітей , є достатнім для висновку суду про те, що місцем проживання дітей з матерію буде сприяти забезпеченню інтересів дітей. Просив відмовити у позові.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , суду пояснив, що зі сторонами у справи у нього дружні відносини, знає їх з 2017 року. В січні 2021 він дізнався, що позивач із відповідачем проживають окремо та з позивачем мешкає його син ОСОБА_5 . Вказав, що позивач часто гуляє з дітьми біля будинку АДРЕСА_4 . оскільки він ( свідок ) також має малолітніх дітей на проводить з ними час на дитячому майданчику біля дому. Суду зазначив, що більше часу з сином проводив батько ОСОБА_15 , він водив сина на різні гуртки, і приділяв йому більше уваги ніж мати. На його думку, син більше звик до батька, адже син постійно хотів більше до батька, а ніж до мами, при цьому він бачив ситуацію, коли дитина будучи на майданчику, не хотіла йти з мамою і ОСОБА_16 тягнула дитину за руки. Вказав, що на протязі часу коли ОСОБА_17 не проживали разом, батько ОСОБА_17 не був проти у спілкуванні ОСОБА_17 з сином, а також він постійно купляв дітям іграшки, продукти харчування, не рідка , які ОСОБА_17 не хотіла брати, аргументуючи це тим, що їй від ОСОБА_17 нічого не потрібно. Крім того, зазначив що ОСОБА_17 добровільно надавав ОСОБА_17 на утримання дітей і грошові кошти щомісячно до 10000 тис., однак ОСОБА_17 говорила , що цього мало для утримання дітей. Також зазначив, що неодноразово бачив як ОСОБА_17 гуляв і з донькою, однак вона ще дуже маленька, тому зазначити до кого з батьків дівчинка схильна він не може.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування (Служба у справах дітей) Вінницької міської ради Остапець Н.М. подала суду заяву в якій остання у зв`язку із службовою зайнятістю просить суд розгляд справи проводити у її відсутності, висновок органу опіки та піклування Вінницької міської ради підтримує.

Вислухавши вступне слово позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 та представника відповідача за зустрічним позовом -адвоката Ткачук Б.О., пояснення свідка ОСОБА_14 , вивчивши зустрічну позовну заяву, дослідивши письмові і електронні докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що зустрічний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що в період шлюбу в сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчать копії свідоцтв про народження, які містяться в матеріалах цивільної справи (Т.1 а.с.66,67).

Судом встановлено, що після припинення спільного проживання в січні 2021 за адресою: АДРЕСА_1 , між сторонами склались неприязні, загострені відносини. З 31.01.2021 позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та старший син ОСОБА_3 стали проживати окремо, від відповідача за адресою: АДРЕСА_5 .

Квартира, в якій проживав малолітній ОСОБА_3 з своїм батьком станом на 05.05.2021, згідно копії свідоцтва про право власності на квартиру в багатоквартирному будинок, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 належить ОСОБА_8 (мати позивача за зустрічним позовом) (Т.1 а.с.62), також у вказаній квартирі станом на 05.05.2021 проживали: ОСОБА_8 , ОСОБА_18 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією довідки про склад сім`ї або зареєстрованих (проживаючих) у житловому приміщенні осіб №201 від 05.05.2021 (Т.1 а.с.68).

З копії довідки, виданої КЗ «Гімназія №24 Вінницької міської ради» від 06.05.2021, убачається, що ОСОБА_1 приділяє належну увагу вихованню, розвитку та догляду дитини, підтримує зв`язок зі школою та класним керівником, забезпечує участь дитини у позашкільному житті дитини. Водночас ОСОБА_3 систематично виконує домашні завдання, регулярно відвідує заняття у гімназії, на заняття не запізнюється на уроки завжди приходить вчасно, завжди охайний та доглянутий. Дитина до батька висловлює велику прихильність (Т.1 а.с.52).

Згідно довідки КЗ «Вінницький міський палац дітей та юнацтва імені Лялі Ратушкої» №53 від 27.04.2021, ОСОБА_3 дійсно займається у вищевказаному закладі в ансамблі спортивного бального танцю «Олімпія» на базі КЗ «Гімназії №24 ВМР» на госпрозрахунковій основі з 01.09.2020; успіхами сина цікавиться батько, проводить на заняття батько та здійснює оплату в повному обсязі (Т.1 а.с.53).

Крім цього, ОСОБА_3 відвідує: курс комп`ютерної програми усного рахунку «Соробан» з 09.09.2020 з щомісячною оплатою 1200 грн.; заняття з англійської мови у навчальному центрі «Helen Doron English»; займається в секції Таекван-До, оплату за вказанні позашкільні заняття здійснює позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 , що підтверджується копіями відповідних довідок (Т.1 а.с.54,56,57).

ОСОБА_1 за місцем роботи характеризується позитивно, на що ним надано копію характеристики голови Вінницького міського суду Вінницької області (Т.1 а.с.59-60).

З копії розрахункових листів за 2020 рік, виданих головним бухгалтером ТУ ДСАУ в Вінницькій області на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що останній працює на посаді судді Вінницького міського суду Вінницької області та має постійний дохід в середньому щомісячно 80 000 грн.(Т.1 а.с.61), що також підтверджується копією довідки, виданої 03.06.2022 Відділом планово-фінансової діяльності бухгалтерського обліку та звітності ТУ ДСА України в Вінницькій області за №4-35/0120 (Т.1 а.с.207).

Згідно інформації КПН «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. О.І. Ющенка ВОР», ОСОБА_1 , проживаючий у АДРЕСА_5 , за даними архіву лікарні, картотеки диспансерного відділення та стат. відділу, станом на 28.04.2021 на стаціонарному лікуванні не перебував та за медичною допомогою звертався (Т.1 а.с.58).

Відповідно до копії медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричного оглядів, серії ААА №179599 від 03.06.2022, ОСОБА_1 на обліку не перебуває, за психіатричною допомогою не звертався (Т.1 а.с.205), а також наркологічні протипоказання до виконання: визначення місця проживання дитини відсутні, про що свідчить копія сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду серії ААА №251997 від 03.06.2022 (Т.1 а.с.206).

Також судом встановлено, що відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_2 позитивно характеризувалася за місцем проживанням та роботи (згідно довідки начальника відділу кадрової роботи та державної служби, станом на 02.06.2021) (Т.1 а.с.81), на що нею надані характеристики з відповідних органів (Т.1 а.с.79,82).

Згідно копії наказу в.о. прокурора Вінницької області №1067п від 13.08.2019, ОСОБА_2 надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку з 19.08.2019 по 25.06.2022 (Т.1 а.с.85).

Крім цього, з характеристики ОСОБА_3 , виданої КЗ «Гімназія №24 Вінницької міської ради» №96 від 18.06.2021, убачається, що ОСОБА_3 закінчив 1 клас в гімназії №24 м. Вінниця; програмований матеріал засвоїв на високому рівні. Мати дитини ОСОБА_2 приділяє належну увагу вихованню, розвитку дитини, підтримує зв`язок зі школою та класним керівником, забезпечує участь дитини у її позашкільному житті, майстер-класах, різноманітних гуртках (Т.1 а.с.89).

Також згідно довідок, які містяться в матеріалах справи, ОСОБА_3 за сприяння ОСОБА_2 відвідував різноманітні курси, зокрема: онлайн курс по швидкочитанню у школі швидкочитання «Prana» з 28.01.2021 по 27.03.2021 (Т.1 а.с.90,91); гурток «Англійська мова» у ТОВ «Центр розвитку дітей та юнацтва «ДивоСвіт» з 22.10.2020 по 29.10.2020 (Т.1 а.с.92); басейн «Kinder Spa» в період з 12.04.2019 по 11.09.2019 (Т.1 а.с.94); курс оволодіння усним рахунком арифметичних послідовностей за методикою ТМ «Соробан» (Т.1 а.с.95-97); заняття з англійської мови у навчальному центрі «Helen Doron English» (Т.1 а.с.100).

У зв`язку з широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, ОСОБА_2 разом із дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виїхали на територію Республіки до рідного брата ОСОБА_1 ОСОБА_9 .

З відеозаписів досліджених в судовому засіданні, які містяться на компакт-диску, судом встановлено , що була проведена відео фіксація події , що сталася протягом дня 29.06.2022 в будинковолодінні брата позивача та на прилеглій території будинку Республіці Польша , з якої видно що ОСОБА_2 , в присутності працівників поліції Республіки Польща, насильно тягнула за руки малолітнього сина ОСОБА_5 , який сильно плакав та просив його відпустити. При цьому, дитина тікала від матері біля проїзної частини дороги, чим наражала себе на небезпеку (Т.1 а.с.209).

Крім цього, із звукозапису, який також міститься на вказаному компакт-диску, судом встановлено, що малолітній син сторін ОСОБА_5 , надіслав голосове повідомлення брату позивача за зустрічним позовом ОСОБА_9 , в якому зазначив адресу свого перебування та просив забрати його звідти.

Згідно з ч.ч.5, 6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

У висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради про недоцільність визначення місця проживання малолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком, ОСОБА_1 №01/00/011/ НОМЕР_1 від 21.07.2022 зазначено, що «у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає за недоцільне у даний час визначити місце проживання малолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 » (Т.1 а.с.234-236).

Не погоджуючись із вищевказаним висновком, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 , 05.09.2022 через канцелярію суду надав письмові заперечення на висновок ухвалений Службою у справах дітей Вінницької міської ради, в яких просить суд не погодися з висновком органу опіки та піклування від 12.07.2022, щодо недоцільності визначення місця проживання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , разом з батьком ОСОБА_1 , оскільки він є не обґрунтованим та таким, що суперечить інтересам дітей (Т.2 а.с.1-6).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч.ч.6-9 ст.7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

У відповідності до положень ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

За правилами ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно зі ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно до ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Крім того, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Відповідно до ст. ст.11,15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Проаналізувавши надані позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 належні, допустимі , достовірні та достатні докази у їх сукупності, суд вважає доведеним добросовісне виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків, створення для дітей необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення їх усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дітей з батьком, чи негативно впливали на їх виховання та розвиток.

Натомість відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 в ході розгляду даної справи, не надано взагалі будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів у спростування наданих доказів позивачем ОСОБА_1 .

При чому, доводи представника відповідача адвоката Ткачука Б.О. про те, що суд не прийняв подані ним 30.09.2022 через канцелярію суду докази в судовому засіданні 30.09.2022, суд вважає хибними, оскільки адвокатом були порушені визначені вимоги цивільного процесуального законодавства щодо порядку, стадії та строків їх подачі та необґрунтовано поважність причини пропуску строку на подачу таких доказів (ч.ч.8,9 ст.83,ч 2 ст.183, ч.2 ст.222 ЦПК України), про що суд на місці ухвалив залишити без розгляду клопотання адвоката про долучення доказів.

Окрім того, суд вважає, що запровадження в країні воєнного стану, не може служити перевагою для одного з батьків над іншим для здійснення ними своїх батьківських обов`язків та прав щодо дітей.

Отже, судом встановлено та представником відповідача не заперечувалося, що відповідач ОСОБА_2 не працює , як на час звернення позивача з даним позовом так і на даний час, отже в неї відсутній стабільний, самостійний дохід. Також відповідач не має постійного місця проживання з належними умовами для навчання та розвитку двох різностатевих дітей, а також в неї відсутній тісних стосунок із старшим сином Радіславом.

Водночас, батько ОСОБА_1 має постійну роботу, сталий дохід, за місцем його проживання, дітям батьком створені всі необхідні умови для повноцінного розвитку, проживання та навчання, про що також зазначено у висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради від 21.07.2022 (Т.1 а.с.234-236).

В свою чергу , відповідно до з ч. 6 ст.19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд вважає, що поданий висновок виконавчого комітету Вінницької міської ради про недоцільність визначення місця проживання малолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком, ОСОБА_1 №01/00/011/ НОМЕР_1 від 21.07.2022, яким визнано недоцільним визначити місце проживання дітей разом з батьком, суд оцінює критично і не погоджується з ним, оскільки він є як недостатньо обґрунтованим так і таким , що суперечить інтересам малолітніх дітей сторін.

У постанові від 17.10.2018 в справі №402/428/16-ц Велика Палата Верхового Суду відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, та зробила правовий висновок про те, що згідно до статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року.

При цьому під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, перевіривши їх доказами, які оцінено судом на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, враховуючи створення батьком належних умов для проживання, виховання та забезпечення дітей, виходячи в першу чергу з інтересів малолітніх дітей сторін, прихильність їх до батька, суд приходить до переконання про наявність підстав для визначення місця проживання дітей з батьком, у зв`язку з чим зустрічна позовна заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та такою, що підлягають задоволенню.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на те, що визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком не можна тлумачити, як наявність у батька переваги перед матір`ю, оскільки мати дітей у такому випадку не обмежена у своєму праві на спілкування з дітьми. При цьому і мати ОСОБА_2 та батько ОСОБА_1 зобов`язані приймати участь в утриманні та вихованні дітей; проявляти справжню турботу, реалізовувати свої права шляхом домовленості і забезпечити належні умови для розвитку своїх дітей.

Крім цього, при подачі зустрічної позовної заяви до суду ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в розмірі 1820 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки зустрічний позов задоволений у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.141, 263- 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Зустрічний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП- НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП- НОМЕР_3 , у рахунок повернення понесених витрат по сплаті судового збору в розмірі 1820 ( одна тисяча вісімсот двадцять) гривень.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 07.11.2022.

Суддя Олена САЄНКО