ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/29570/20

Провадження № 22-ц/4820/1697/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 січня 2022 року (суддя Приступа Д.І.) за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції, третя особа - Державна казначейська служба України, про відшкодування майнової шкоди,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування майнової шкоди за незаконне притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що незаконним притягненням до адміністративної відповідальності йому завдано матеріальної шкоди, оскільки, щоб довести відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення він був змушений придбавати в медичних закладах багатопрофільний тест для виявлення наркотиків у сечі та оплачувати проведення лабораторних досліджень. Також, він був змушений користуватися послугами адвоката, щоб в подальшому, на основі результатів дослідження, під час розгляду судом протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, довести свою невинуватість. Вказує, що провадження у справі було закрито в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з цим позивач, уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції солідарно на користь ОСОБА_1 витрати, які ним понесено для відновлення його порушених прав: 409,20 грн. - витрати на придбання багатопрофільного тесту для виявлення наркотиків у сечі «SNIPER 10», 1650 грн. - витрати на проведення лабораторних досліджень №038047427 та №644000365, 10 000 грн. - витрат на правову допомогу, а всього разом - 12 059,20 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 січня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції у Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 2059 грн. матеріальної шкоди та 10 000 грн. витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги.

Рішення суду мотивоване тим, що вірним є твердження позивача про те, що має місце факт незаконності притягнення його до адміністративної відповідальності, протиправність дій працівників патрульної поліції.

У цьому випадку застосовуються визначені ст. 1174 ЦК України загальні підстави цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану посадовою або службовою особою органу державної влади, та положення ст. 1167 ЦК України.

Розмір завданої матеріальної шкоди позивачу обґрунтований та підтверджений належними доказами.

В апеляційній скарзі Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 січня 2022 року скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначає, що позивач мав можливість і скористався встановленими законом процедурами доведення своєї позиції при розгляді справи про адміністративне правопорушення. В результаті розгляду справи судом першої інстанції прийнято постанову, якою провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Жодних заходів примусу зі сторони держави до ОСОБА_1 не застосовувалось. Витрати на погашення штрафу, накладеного судом першої інстанції, позивач не поніс, оскільки судове рішення про накладення на нього стягнення не набрало законної сили. Факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів завдали позивачу шкоди.

Суд першої інстанції не взяв до уваги те, що положення ст. ст. 1176, 1173, 1174 ЦК України охоплюють виключно обставини, які можуть мати місце лише в межах кримінального провадження та накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт лише посадовими особами органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Так, Департамент патрульної поліції та його посадові особи не здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування та не є посадовими особами прокуратури і суду. Відтак, Департамент патрульної поліції не входить до переліку органів, зазначених у ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», а тому дія цього Закону на відповідача не поширюється.

Беручи до уваги постанову Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №569/1799/16-ц суд не врахував всі обставини справи, оскільки у цій справі наявні правовідносини, де стороною є органи прокуратури, якими було складено протокол за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП за вчинення адміністративного корупційного правопорушення. Суб`єктний склад у тій справі та даній справі різний, а обставини не є тотожними.

Крім того, судом не взято до уваги позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі №312/262/18 у подібних спірних правовідносинах, у відповідності до якої суд встановив, що позивач не надав належних та допустимих доказів незаконності дій відповідачів, оскільки жодного адміністративного стягнення, передбаченого КУпАП, до нього застосовано не було, а складання протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням особи до адміністративної відповідальності.

Стосовно витрат, пов`язаних з проведенням лабораторних досліджень з придбання експрес-тесту апелянт зазначає, що понесення таких витрат не було обов`язковим, нагальним чи необхідним, відтак, компенсації не підлягають. Звернення до комерційної лабораторії з метою проведення лабораторного дослідження та придбання експрес-тесту є особистою волею позивача.

Щодо витрат на правничу допомогу адвоката Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції зазначає, що позивач намагається стягнути кошти за правову допомогу у розмірі 10 000 грн., які він поніс внаслідок розгляду адміністративної справи №686/13624/20. При визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставин справи. Предмет спору у даній справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними. Адвокат не брав участі у жодному судовому засіданні.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 січня 2022 року - залишити без змін.

Зазначає, що його позовні вимоги зводились до відшкодування матеріальної, а не моральної шкоди, розмір якої підтверджується наявними в матеріалах справи належними, достатніми та допустимими доказами.

Не встановивши належних підстав, поліцейський прийняв рішення про необхідність огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, однак, встановленого ст. 266 КУпАП порядку його проведення не дотримався, внаслідок чого було складено протокол про адміністративне правопорушення, який за своєю сутністю є актом адміністративного обвинувачення. Не погодившись з результатами, зафіксованими у висновку лікаря, позивач був змушений вчиняти дії з метою захисту від такого обвинувачення, що призвело до матеріальних витрат позивача та проведення за власні кошти досліджень для спростування невірних, на його думку, висновків лікаря.

Також за захистом у суді своїх інтересів ОСОБА_1 був змушений звернутись за правовою допомогою до адвоката.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР №376419 від 20 травня 2020 року, 20 травня 2020 року о 16 год. 20 хв. ОСОБА_1 в порушення п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України керував автомобілем «ВМW 520», номерний знак НОМЕР_1 по вул. Чорновола в м. Хмельницькому неподалік будинку №178 в стані наркотичного сп`яніння.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 05.08.2020 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення (а. с. 6).

Зі змісту постанови вбачається, порушення процедури оформлення освідування на стан наркотичного сп`яніння, відсутність беззаперечних доказів на підтвердження стану наркотичного сп`яніння.

Відповідно до частини другої статті 2, частини першої статті 170 ЦК України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Згідно частини другої статті 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Зміст наведених норм права дозволяє зробити висновок, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяної органом державної влади, їх посадовою або службовою особою є держава як учасник цивільних відносин. При цьому держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого заподіяну шкоду.

Суд першої інстанції не врахував, що позивач відповідачами у справі зазначив орган - Управління патрульної поліції в Хмельницькій області ДПП, діями працівників якого, на її думку, завдано шкоди позивачу, Департамент патрульної поліції України, а також третьою особою - Державну казначейську службу України.

В свою чергу, як на правові підстави позову позивач посилався на норми ст. 56 Конституції України, ст.ст. 1173, 1174, 1176 ЦК України, а також норми Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», що врегульовують питання відшкодування державою шкоди, завданої органом державної влади, його посадовою або службовою особою.

Зміст позовної заяви цілком свідчить про те, що позов пред`явлено до держави в особі органу, якого ОСОБА_1 зазначає порушником своїх прав, третьою особою зазначає Державну казначейську служби України.

Наведене спростовує висновок суду першої інстанції щодо стягнення з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції у Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції на користь позивача майнової шкоди в загальному розмірі 12059 грн., а не з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку, відкритого у Державній казначейській службі України.

Такий же висновок підтверджено постановою Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 242/4741/16-ц, згідно з якою належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав. Залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки ДКСУ чи її територіальний орган не є тим суб`єктом, який порушив права чи інтереси позивача.

Обговорюючи підстави заявленого позову, апеляційний суд бере до уваги таке.

Згідно з ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування, матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормами статі 1166 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема, органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, що відсилає до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини 6 цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Згідно з ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Отже, за змістом ст.ст. 1166, 1174 ЦК України відповідно до загальних умов цивільно-правової відповідальності необхідною умовою для відшкодування шкоди державою є неправомірні дії державного органу, наявність шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, які повинен довести позивач.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа , якій завдано збитків у результаті порушення її права , має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права.

За змістом норм глав 19-21 КУпАП притягнення особи до адміністративної відповідальності розпочинається зі стадії складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення.

Встановлені судом обставини підтверджують факт заподіяння майнової шкоди позивачу, внаслідок дій посадових осіб поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , які не відповідали вимогам закону.

Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Об`єднаної палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 10.10.2019 року у справі №569/1799/16-ц, а також постанові Верховного Суду від 05.02.2020 року у справі № 640/16169/17.

Підставою для звернення ОСОБА_1 з вимогами про стягнення майнової шкоди стало те, що для захисту та відновлення його порушених прав позивач змушений був звернутися за наданням йому правової допомоги та самостійно проводити лабораторні дослідження на стан наркотичного сп`яніння. Зокрема, 21.05.2020 року звернувся до медичної лабораторії «Діла», де йому було проведено дослідження для визначення наявності чи відсутності в організмі наркотичних речовин.

Крім того, ним було укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом Бондарем В.Б., за послуги якого позивачем сплачено 10 000 грн.

Норми Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», на які посилався позивач як на правову підставу заявлених вимог, з врахуванням норм ст.ст. 1,2 цього Закону, не врегульовують спірні правовідносини і не підлягають застосуванню.

Разом з тим, судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням конкретної справи. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується виключно процесуальним законодавством.

Нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не врегульовано поняття судових витрат, в тому числі й витрат на правову допомогу адвоката у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, ці витрати позивача не віднесені законом до категорії судових витрат, відтак відсутні підстави визнавати їх судовими витратами в іншій судовій справі.

В свою чергу за змістом ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч.1 ст. 22 ЦК України).

З врахуванням встановлення факту порушення права позивачки та понесення ним витрат на правову допомогу адвоката з метою відновлення свого порушеного права ці витрати позивача є збитками (майновою шкодою) і підлягають відшкодуванню державою в розмірі 10000 грн.

При вирішенні питання щодо розміру відшкодування збитків, понесених ОСОБА_1 на самостійне лабораторне дослідження, колегія суддів враховує те, що позивачем на підтвердження понесених ним витрат надано чек 193122 від 20.05.2020 про придбання тесту-касети сума 409,20 грн., та процедуру тестування за ним - замовлення дослідження №644000365 від 21.05.2020 року 12 год. 24 хв., вартість 825 грн., та замовлення №038047427 від 21.05.2020 року 13 год.18 хв., вартість 825 грн., медична лабораторія «Діла», визначення наркотиків у сечі. Оскільки чек 193122 від 20.05.2020 року не містить даних щодо придбання його саме ОСОБА_1 , то такий доказ не є належним та допустимим доказом понесених збитків позивачем. Крім того, замовлення дослідження №644000365 від 21.05.2020 року та замовлення №038047427 від 21.05.2020 року проводилось позивачем в одній і тій же лабораторії за одним і тим же визначенням наркотиків у сечі, одним і тим же ділером, тільки з різницею в часі майже 45 хв., доказів необхідності проведення саме двох досліджень позивачем не надано суду та матеріали справи не містять, за таких обставин колегія суддів вважає за необхідне стягнути на відшкодування збитків тільки 825 грн. (а. с. 7, 8).

Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову - стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку, відкритого у Державній казначейській службі України, на користь ОСОБА_1 10825 грн. у відшкодування майнової шкоди. В решті позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 січня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку, відкритого у Державній казначейській службі України, на користь ОСОБА_1 (РНОКПП : НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) 10825 грн. відшкодування майнової шкоди.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк