Справа № 395/686/22 Провадження № 2/395/246/2022
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2022 року м. Новомиргород
Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Володимира Орендовського,
при секретарі Наталії Піддубній,
розглянувши в м. Новомиргороді в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Новомиргородський елеватор» про розірвання трудового договору, зобов`язання внести запис про звільнення до трудової книжки, стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги при звільненні,
Позивач звернувся в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Новомиргородський елеватор» про розірвання трудового договору, зобов`язання внести запис про звільнення до трудової книжки, стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги при звільненні.
На підставі вищевикладеного, позивач просить суд: розiрвати трудовий договiр, укладений мiж ОСОБА_1 та ПрАТ «Новомиргородський елеватор» з 12.09.2022 року у зв`язку зi звiльненням ОСОБА_1 iз займаної посади на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України та зобов`язати ПрАТ «Новомиргородський елеватор» видати ОСОБА_1 належним чином оформлену трудову книжку; стягнути з ПрАТ «Новомиргородський елеватор» на користь ОСОБА_1 : заборгованiсть по заробiтнiй платi в сумі 162 876,23 гривень; середньомiсячний заробiток за час затримки розрахунку без урахування податкiв та iнших обов`язкових платежів в сумі 3 739,47 грн.; вихідну допомогу при звільненні у розмірі 11 013,42 грн. та судові витрати.
Позивач та його представник повідомлені у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, проте представник позивача направила до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю.
Згідно до ст. 128 ч.7 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається юридичним особам за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи; відповідач письмових клопотань про відкладення розгляду справи і заперечень не надіслав.
За вищевказаних обставин у відповідності до ст.130 ЦПК України відповідач про час та місце розгляду у справі повідомлений належним чином.
За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення при заочному розгляді справи у відповідності до вимог ст.280 ЦПК України.
Зважаючи на порушення ПрАТ «Новомиргородський елеватор» законодавства про працю, а саме невиплату заробiтної плати з 01.01.2019 року, було прийнято рiшення ОСОБА_1 про звiльнення, про що ним була подана заява про звiльнення з 12.09.2022 року на пiдставi ч.3 ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією вищевказаної заяви та квитанцією від 16.09.2022 року.
Частиною 6 статті 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Працівник має право як на укладення трудового договору, так і на розірвання трудових відносин з власної ініціативи. Для звiльнення працiвника без поважних причин обов`язковою умовою є письмове попередження роботодавця за два тижнi до звiльнення. У такому разi роботодавець зобов`язаний звiльнити працiвника у встановленому порядку.
Згiдно ст. 38 КЗпП України працiвник має право розiрвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижнi.
Частиною 3 статті 38 КЗпП України передбачає, що працiвник має право у визначений ним строк розiрвати трудовий договiр за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю,умови колективного чи трудового договору.
За змiстом статтi 38 КЗпП України працiвник має право з власної ініціативи в будь-який час розірвати укладений з ним на невизначений строк трудовий договір. При цьому строк розiрвання трудового договору, його правовi пiдстави залежатъ вiд причин, якi спонукаютъ працiвника до його розiрвання i якi працiвник визначає самостiйно. У разi, якщо вказанi працівником причини звiльнення - порушення роботодавцем трудового законодавства (частина третя статтi 38 КЗпП України) - не підтверджується або роботодавцем не визнаються, останнiй не має права самостiйно змінювати правову підставу розірвання трудового договору на звiльнення за власним бажанням без посилання на частину третю статтi 38 КЗпП України.
Згідно до правової позицiї, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 22.05.2013 року у справi № 6-34цс 13 для визначення правової пiдстави розiрвання трудового договору України значення має сам лише факт порушення роботодавцем законодавства про працю, що спонукає працiвника до розiрвання трудового договору з власної iнiцiативи, а не поважність чи неповажність причин такого порушення та його істотність.
Вiдповiдно до ст. 36 Кодексу Законiв про працю України, пiдставами припинення трудового договору є зокрема, угода сторiн, розiрвання трудового договору з iнiцiативи працівника уповноваженого ним органу.
Не допускаютъся дiї особи, що вчиняються з намiром завдати iншiй особi, а також зловживання правом в інших формах.
У разi недодержання особою при здiйсненнi своїх прав вимог, які встановленi частинами другою - п`ятою цiєї статтi, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати iншi наслiдки, встановленi законом (ч.ч. 3, 6 ст. 13 ЦК України).
Трудовi спори розглядаються комiсiями по трудових спорах, та/або районними, районними у мiсті, мiськими чи мiськрайонними судами. Такий порядок розгляду трудових спорів, що виникаютъ між працiвником i власником або уповноваженим ним органом, застосовуєтъся незалежно від форми трудового договору (ст. 221 Кодексу законiв про працю).
Згiдно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Вiдповiдно до вимог ст. 21 КЗпП України, трудовий договiр є угода мiж працiвником i власником пiдприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фiзичною особою, за якою працівник зобов`язуєтъся виконувати роботу, визначену цією угодою, згiдно внутрiшньому трудовому розпорядковi, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фiзична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату i забезпечувати умови працi, необхiднi для виконання роботи, передбаченi законодавством про працю, колективним договором i угодою сторiн.
Вiдповiдно до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку i провести з ним розрахунок у строки, зазначенi в статті 116 цього Кодексу.
Вiдповiдно до п.3 постанови Кабiнету Мiнiстрiв України № 301 вiд 27 квiтня 1993 року «Про трудовi книжки працiвникiв» трудовi книжки НОМЕР_3 на підприємствах, в установах i органiзацiях, а при звiльненнi працiвника трудова книжка видається йому пiд розписку в журналі облiку.
Вiдповiдно п. 4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працiвникiв, затвердженої наказом Мiнiстерства працi України, Мiнiстерства юстиції України i Мiнiстерства соцiального захисту населення України вiд 29.07.1993 р. № 58, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримцi видачi трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працiвниковi сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
Вiдповiдно до ст. 21 Закону України «Про оплату працi» працiвник має право на оплату своєї працi вiдповiдно до актів законодавства i колективного договору на пiдставi укладеного трудового договору.
Згiдно зi ст. 94 КЗпП України роботодавець зобов`язаний регулярно виплачувати працiвникам заробiтну плату.
Вiдповiдач не виплачує позивачу заробiтну плату з 01.01.2019 року по 01.12.2021 року в результаті чого існує заборгованiсть по заробітній платі в розмірі 162 876,23 гривень (щомісячна заробітна плата в розмірі 11 013,42 грн.), що є порушенням ч. 1 ст. 115 КЗпП України, згiдно з якою заробiтна плата повинна виплачуватися регулярно в робочi днi в термiни, встановленi колективним договором, але не рiдше двох разiв на мiсяць.
Вiдповiдно положень ст. 44 КЗпП України при припиненнi трудового договору внаслiдок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору, (статтi 38 i 39) працiвниковi виплачуєтъся вихiдна допомога у розмiрi, передбаченому колективним договором, але не менше тримiсячного середнього заробiтку.
Розмiр вихідної допомоги позивача при звiльненнi, який підлягає виплатi вiдповiдачем, становить 11 013,42 грн.
Вiдповiдно до ч.1 ст.2 Закону України «Про компенсацiю громадянам втрати частини доходiв у зв`язку з порушенням строкiв ix виплати» компенсацiя громадянам втрати частини доходiв у зв`язку з порушенням строкiв їx виплати провадиться у разi затримки на один i бiльше календарних мiсяцiв виплати доходiв, нарахованих громадянам за перiод починаючи з дня набрання чинностi цим Законом.
Згiдно з частиною 1 статтi 116 КЗпП України, при звiльненнi працiвника виплата всiх сум, що належать йому вiд підприємства, установи, організацій, провадиться в день звiльнення. Якщо працiвник в день звiльнення не працював, то зазначенi суми мають бути виплаченi не пiзнiше наступного дня пiсля пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нарахованi суми, належнi працiвниковi при звiльненнi, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повiдомити працiвника перед виплатою зазначених сум. Крiм того, згiдно зi ст.117 КЗпП України, в разi невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звiльненому працiвниковi сум у строки, зазначенi в статтi 116 цього Кодексу, при вiдсутностi спору про їx розмiр підприємство повинне виплатити працiвниковi його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у абз.1 п.20 постанови вiд 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами 3аконодавства пpo оплату працi», установивши при розглядi справи про стягнення заробітної плати у зв`язку iз затримкою розрахунку при звiльненнi, що працiвниковi не були виплаченi належнi йому вiд підприємства, установи, організації суми в день звiльнення, коли ж вiн у цей день не був на роботi, - наступного дня пiсля пред`явлення ним роботодавцевi вимог про розрахунок, суд на пiдставi ст. 117 КЗпП стягує на користь працiвника середнiй заробiток за весь перiод затримки розрахунку, а при непроведеннi його до розгляду справи - по день постановлення рiшення, якщо роботодавець не доведе вiдсутностi в цьому своєї вини. Сама по собi вiдсутнiсть коштiв у роботодавця не виключає його вiдповiдальностi.
Таке ж роз`яснення цієї норми права, крiм наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав i Конституцiйний Суд України у своєму Рiшеннi вiд 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справi щодо офiцiйного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положенням статей 117, 237-1 цього кодексу.
Враховуючи викладене, а також позовну вимогу ОСОБА_1 , за межі якої суд не має права виходити, з вiдповiдача підлягає стягненню сума середнього заробiтку за час затримки розрахунку при звiльненнi з часу звiльнення, а саме з 12.09.2022 року по 12.10.2022 року. Середнiй мiсячний заробiток складає 3 793,47 грн. (122,37 грн. х 31 день). Середньоденна заробітна плата складає 122,37 грн. (3 671,14/30). Тож у даному випадку є обґрунтованим стягнення з вiдповiдача суми середнього заробiтку за час затримки розрахунку при звільненні у розмiрi 3 793,47 грн.
Через невидачу трудової книжки позивач не має можливості влаштуватись на iншу роботу, стати на облiк до Центру зайнятостi. Крiм того, позивач позбавлений можливості фiнансово забезпечувати родину, фактично позбавлений можливостi на вiльний вибiр професії, у позивача порушились нормальні життєві зв`язки. У зв`язку з грубим порушенням законодавства про працю позивач звертався зi скаргами, проханнями до вiдповiдача, до поліції, державної інспекції України з питань праці, але весь цей час отримував формальнi вiдповiдi, а вiдповiдач до вiдповiдальностi притягнутий не був.
Зваживши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Враховуючи, що позов задоволений повністю, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 992,40 грн.
Крім того, відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 2977,20 грн. (992,40 грн. х 3 позовні вимоги).
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-78, 141, 263-265, 280, 288, 354 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Новомиргородський елеватор» про розірвання трудового договору, зобов`язання внести запис про звільнення до трудової книжки, стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги при звільненні задовольнити.
Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць, тобто в розмірі 3 793,47 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили якщо протягом вказаного строку не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлений 18 листопада 2022 року.
Суддя Новомиргородського районного суду
Кіровоградської області Володимир Орендовський