ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/807/1186/22 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Дашковської А.В.

Подліянової Г.С.

за участі секретаря: Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 грудня 2021 року про забезпечення позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Кредобанк», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Русецький Павло Сергійович, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христина Миколаївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ «Кредобанк», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Русецький Павло Сергійович, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христина Миколаївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно із поданням позову ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову шляхом зупинення звернення стягнення в межах виконавчого провадження та зупинення постанови приватного виконавця про розшук майна боржника.

В обґрунтування необхідності застосування вказаних заходів забезпечення позову зазначено, що їх невжиття може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення позову, оскільки за оспорюваним виконавчим написом погашення заборгованості має відбуватись шляхом звернення стягнення на автотранспорт, виконання напису буде продовжуватись, тому у разі реалізації автотранспорту з торгів, його неможливо буде повернути їй як власнику.

Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просила з метою забезпечення позову зупинити звернення стягнення в межах виконавчого провадження № 67624544, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Русецьким П.С., з примусового виконання виконавчого напису № 3807, вчиненого 23.09.2021р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. про звернення стягнення на рухоме майно, а саме, транспортний засіб КІА SPORTAGE, 2019 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , та зупинити постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Русецького П.С. про розшук майна боржника від 24.11.2021р. у виконавчому провадженні № 67624544 з примусового виконання виконавчого напису № 3807.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 грудня 2021 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Зупинено звернення стягнення в межах виконавчого провадження № 67624544, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Русецьким Павлом Сергійовичем, з примусового виконання виконавчого напису № 3807, вчиненого 23.09.2021р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христиною Миколаївною, про звернення стягнення на рухоме майно, а саме, транспортний засіб КІА SPORTAGE, 2019 року випуску, № шасі НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1591, колір коричневий, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , до розгляду справи по суті.

В задоволенні заяви про забезпечення позову в іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, АТ «КРЕДОБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість у зв`язку з порушенням судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати повністю та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у цій справі відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що 22.11.2021р. на підставі виконавчого напису нотаріуса № 3807 від 23.09.2021р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Русецьким П.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67624544, у межах якого 24.11.2021р. у зв`язку з тим, що позивач приховує предмет застави, приватний виконавець виніс постанову про розшук майна боржника. Тому вважає, що відсутні підстави для забезпечення позову в обраний позивачем спосіб.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову не зазначено судом, яка існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. До того ж, на його думку, такої загрози не існує допоки предмет застави автомобіль перебуває у розшуку та на теперішній час не знайдений приватним виконавцем і не є предметом публічних торгів. А тому вважає, що ухвала Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 грудня 2021 року про забезпечення позову є безпідставною та такою, що суперечить нормам цивільного і цивільно-процесуального законодавства, а отже підлягає скасуванню.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини в межах доводів скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесу-

ального права.

Розглядаючи процесуальне питання щодо забезпечення позову, судова колегія вважає, що судом першої інстанції правильно застосовані норм процесуального права з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом вказаної процесуальної норми, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 6 ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Вирішуючи питання щодо можливості забезпечення позову, суд першої інстанції врахував положення абзаців 1, 3 пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, в яких зазначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до ускладнення в майбутньому чи унеможливлення виконання рішення суду, якщо воно буде винесено на користь позивача.

В свою чергу, апелянт наголошує на тому, що практика Верховного Суду про застосування судами заходів цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову встановлює чіткий критерій для застосування заходів забезпечення позову, а саме, якщо існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Однак твердження Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» у апеляційній скарзі щодо відсутності існування реальної загрози невиконання рішення про задоволення позову або утруднення його виконання відхиляються судовою колегією з огляду на їх безпідставність, оскільки судом першої інстанції обґрунтовано задоволено заяву про забезпечення позову з урахуванням тих обставин, на які вказується позивачем.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Суд першої інстанції здійснив правильну оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, врахував обставини, які можуть утруднити в майбутньому виконання рішення суду, якщо воно буде ухвалене на користь позивача, та дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності застосування заходу забезпечення позову у вигляді зупинення звернення стягнення в межах виконавчого провадження № 67624544, відкритого на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса № 3807 від 23.09.2021р.

Так, предметом позову є законність видання нотаріусом виконавчого напису № 3807 від 23.09.2021р. щодо звернення стягнення на рухоме майно - ТЗ КІА SPORTAGE, 2019 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 .

Наслідками визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є його закінчення, що безпосередньо унормовано п. 5 ч. 1 статті 39 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно з яким скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавче провадження підлягає закінченню.В такому разі виконавче провадження не може бути згідно з ч. 1 статті 40 цього Закону розпочато знову.

Отже, продовження виконання у виконавчому провадженні, відкритому на підставі оскаржуваного виконавчого напису, може призвести до розшуку та продажу заставного майна, що утруднить виконання рішення, оскільки змусить боржника витрачати зусилля щодо його повернення, зокрема, можливо й в судовому порядку.

Доводи, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права.

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 грудня 2021 року про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 16 червня 2022 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Дашковська А.В.

Подліянова Г.С.