ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6257/22 Справа № 216/3798/21 Суддя у 1-й інстанції - Бутенко М.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Дивобуд»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Дивобуд» на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 липня 2022 року, яке постановлене суддею Бутенко М.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),

УСТАНОВИВ

У червні 2021 року позивачі звернулись до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дивобуд» про стягнення вартості відновлювального ремонту та моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивачі зазначили, що вони є співвласниками житлового приміщення АДРЕСА_1 .

Відповідач ТОВ «Дивобуд» являється управителем житлового будинку АДРЕСА_2 та виконавцем послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Так, 24 лютого 2021 року сталося затоплення квартири позивачів внаслідок пориву системи центрального опалення/гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_2 .

12 березня 2021р. Відповідачем було складено комісійний акт про затоплення квартири позивачів, в якому визначено, що «24 лютого 2021 року сл. сантехніком ОСОБА_4 було виконано роботу по ліквідації аварійного стану на трубопроводі ц/о… внаслідок чого і призвело до підтоплення кв. АДРЕСА_3 , яка знаходиться на першому поверсі. При обстеженні було виявлено затікання у залі та у спальні, на стелі та стінах мокрі плями…».

Згідно висновку судового експерта вартість відновлювального ремонту після залиття квартири складає 44 618 грн.

Позивачі вважають, що внаслідок перенесених ними страждань їм завдано моральну шкоду. Посилаються на те, що розмір моральної шкоди завжди є оціночним поняттям. Відтак, обґрунтувати числове вираження завданої моральної щкоди неможливо, так як відсутня формула, яка б давала можливість оцінити рівень і обсяги страждань.

За таких обставин позивачі після уточнення позовних вимог просили суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дивобуд» на їх користь вартість відновлювального ремонту внаслідок залиття квартири у розмірі 44 618 грн. 00 коп. та моральну (немайнову) шкоду у розмірі 30 000 грн. 00 коп. у відповідній пропорції на користь кожного позивача.

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 липня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дивобуд» про стягнення вартості відновлювального ремонту та моральної шкоди, завданої залиттям квартири - задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дивобуд» на користь позивачів вартість відновлювального ремонту житлового приміщення АДРЕСА_1 , для усунення наслідків залиття квартири:

- на користь позивача ОСОБА_1 в сумі 22 309 грн.;

- на користь позивача ОСОБА_2 в сумі 11 154,5 грн.;

- на користь позивача ОСОБА_3 в сумі 11 154,5 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дивобуд» на користь позивачів моральну шкоду, завдану залиттям квартири за адресою АДРЕСА_4 :

- на користь позивача ОСОБА_1 в сумі 10 000 грн.;

- на користь позивача ОСОБА_2 в сумі 10 000 грн.;

- на користь позивача ОСОБА_3 в сумі 10 000 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дивобуд» на користь позивача-3 ОСОБА_3 понесені нею витрати на проведення будівельно-технічної експертизи в сумі 4 000 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дивобуд» на користь позивачів 1 та 2 витрати на професійну правничу допомогу адвоката:

- на користь позивача ОСОБА_1 в сумі 9 000 грн.;

- на користь позивача ОСОБА_2 в сумі 12 000 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дивобуд» понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 грн. 80 коп. на користь кожного з позивачів

В апеляційній скарзі відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Дивобуд» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що єдиним належним та допустимим доказом за допомогою якого необхідно встановлювати причини затоплення квартири позивачів є Акт про залиття від 12 березня 2021 року, відповідно до якого причиною затоплення є порив на трубопроводі центрального опалення в квартирі, що знаходиться над квартирою позивачів, проте, суд першої інстанції не вірно трактував даний доказ та дійшов помилкового висновку про винуватість ТОВ «Дивобуд».

Враховуючи той факт, що порив труби центрального опалення стався в квартирі другого поверху, над квартирою позивачів, саме співвласники вказаної квартири зобов`язані нести відповідальність за завдану майнову шкоду.

Також скаржник зазначає, що судом не взято до уваги клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та справу розглянуто справу 07.07.2022 року за відсутності ТОВ «Дивобуд».

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Івасик Т.Р. зазначила, що ОВ «Дивобуд» є управителем будинку АДРЕСА_2 , який повинен забезпечувати належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території, у зв`язку з чим просила рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачі є співвласниками житлового приміщення АДРЕСА_1 , на праві спільної часткової власності, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності від 31.10.2007 р., свідоцтвом про право на спадщину за законом та витягом з реєстру речових прав від 04.07.2013 р.

ТОВ «Дивобуд» є управителем житлового будинку АДРЕСА_2 та виконавцем послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Відповідно до акта про обстеження будинку АДРЕСА_2 , квартири АДРЕСА_3 , складеного 12.03.2021 ТОВ «Дивобуд» зазначено, що «24 лютого 2021 року сл. сантехніком ОСОБА_4 було виконано роботу по ліквідації аварійного стану на трубопроводі ц/о… внаслідок чого і призвело до підтоплення кв. АДРЕСА_3 , яка знаходиться на першому поверсі. При обстеженні було виявлено затікання у залі та у спальні, на стелі та стінах мокрі плями…».

14 квітня 2021 року об 13:30 год. за адресою місцезнаходження об`єкту: АДРЕСА_4 відбувся експертний огляд об`єкту на предмет наявних пошкоджень, завданих внаслідок залиття квартири, з метою визначення вартості відновлювального ремонту. Відповідач, якого було запрошено на вказаний експертний огляд окремим листом від 13.04.2021 р., свого представника не направив.

Згідно висновку судового експерта від 21.04.2021 р. вартість відновлювального ремонту внаслідок залиття квартири складає 44 618 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність захисту майнового права позивачів шляхом стягнення з відповідача на користь позивачів завданої матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири у розмірі, визначеному висновком експертів. Окрім цього, суд вважав доведеним завдання відповідачем позивачам моральної шкоди унаслідок залиття квартир, що виразилася в їх моральних стражданнях, хвилюваннях, оскільки вони змушені докладати додаткових зусиль для відновлення нормальних умов проживання в квартирі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст. 5 ЦПК України застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності, тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів особи.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з пунктом 14 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа-підприємець або юридична особа-суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Пунктом 2 ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відносяться до житлово-комунальних послуг і включають: прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічного обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо.

Статтею 19 зазначеного Закону встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач зобов`язаний забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил, а також забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що передані на його баланс.

Частиною 4ст.8 ЗУ «Прожитлово-комунальніпослуги» передбачено,що управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг.

Пунктом 8 ч.2 ст.25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що управитель зобов`язаний забезпечувати здійснення профілактичних, поточних, капітальних та аварійних ремонтів відповідно до встановлених стандартами, нормативами, нормами і правилами вимог щодо строків та регламентів.

Пунктом 2, 2.1, 2.1.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 (надалі - Правила утримання будинків), передбачено, що технічне обслуговування жилих будинків - комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів роботи технічного обладнання. Система технічного обслуговування жилих будинків повинна забезпечувати безпечне та безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо. Контроль за технічним станом здійснюється шляхом впровадження системи технічного огляду жилих будинків. Система технічного огляду жилих будинків включає проведення планових та позапланових оглядів.

Основними завданнями загального огляду будинків є, зокрема перевірка готовності жилих будинків, комунікацій, обладнання і елементів благоустрою до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Також пунктом 1 частини четвертої статті 8 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний: забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право: одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Зокрема, за п.2 Правил № 76, система технічного огляду жилих будинків включає проведення планових та позапланових оглядів. При цьому за змістом Правил, огляди будинків передбачають комплексне обстеження комісією елементів приміщень будинку, а також їх зовнішнього благоустрою з метою визначення технічного і санітарного стану, виявлення несправностей і прийняття рішень щодо їх усунення, а також визначення готовності будинків до експлуатації в наступний період.

За п.2.2.1, 2.2.2. Правил №76 виконавець послуг повинен уживати термінових заходів для забезпечення безпеки людей, попередження подальшого розвитку деформацій, а також негайно інформувати про те, що трапилося власника будинку чи уповноважену ним особу. Виявлені під час оглядів дефекти, деформації конструкцій або обладнання будинків, що можуть призвести до зниження несучої спроможності й стійкості конструкцій або будинків, обвалів чи порушення нормальної роботи обладнання, усуваються виконавцем послуг із залученням, у разі необхідності, спеціалізованої організації.

За п. 3.1.2 та п. 5.3.4 Правил №76, 5.3.4. 3.1.2. у допоміжних приміщеннях жилого будинку повинен забезпечуватися, зокрема: справний стан будівельних конструкцій, опалювальних приладів і трубопроводів. Під час обслуговування системи водопроводу і каналізації необхідно: регулярно проводити огляд санітарно-технічного устаткування, водопровідно-каналізаційних систем та будинкових засобів обліку та регулювання води на них, контролюючи промерзання трубопроводів, витік води та ін.

Аналіз зазначених вище норм свідчить про те, що саме на виконавця житлово-комунальних послуг, який здійснює господарську діяльність з утримання будинків і прибудинкових територій, покладено обов`язок щодо забезпечення визначення обсягу робіт з підготовки жилих будинків до експлуатації у весняно-літній і осінньо-зимовий періоди; встановлення технічного стану жилих будинків, що підлягають відповідно до плану капітальному або поточному ремонту в наступному році; уточнення обсягів робіт щодо поточного ремонту будинків, що включені в план на поточний рік; перевірка готовності жилих будинків, комунікацій, обладнання і елементів благоустрою до експлуатації в осінньо-зимовий період; визначення обсягів та видів ремонтних робіт щодо кожного будинку для врахування під час формування плану на наступний рік або уточнення відповідних планів поточного року.

З урахуванням зазначеного, ТОВ «Дивобуд» є управителем багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , та саме на нього покладено обов`язки з забезпечення належного утримання та ремонту спільного майна багатоквартирного будинку, прибудинкової території цього будинку та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб співвласників будинку.

Відповідно до п.2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, у разі аварії і залиття квартири складається відповідний акт в день залиття квартири. В акті зазначаються причини залиття, висновки про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду та інше.

12 березня 2021р. ТОВ «Дивобуд» складено комісійний акт про затоплення квартири позивачів, в якому визначено, що «24 лютого 2021 року сл. сантехніком ОСОБА_4 було виконано роботу по ліквідації аварійного стану на трубопроводі ц/о… Так як у кв. АДРЕСА_5 , яка знаходиться на 2-му поверсі ніхто не проживає та не було доступу для огляду та виявлення причин затікання. Внаслідок чого і призвело до підтоплення кв. АДРЕСА_3 , яка знаходиться на першому поверсі. При обстеженні було виявлено затікання у залі та у спальні, на стелі та стінах мокрі плями…»., що також відповідає висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 31-21 від 21.04.2021 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в результаті неналежного виконання ТОВ «Дивобуд» своїх обов`язків, відбувся порив трубопроводу центрального опалення, що стало причиною затоплення в квартирі позивачів.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Відповідно до статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Факт залиття квартири та причини залиття квартири, співвласниками якої є позивачі, внаслідок пориву трубороводу центрального опалення, розташований на другому поверсі дитлового будинку АДРЕСА_6 , підтверджується дослідженими письмовими доказами.

Відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, не надав доказів існування непереборних перешкод у виконанні покладених на нього статтями 43,81 ЦПК Україниобов`язків доведення обставин, на які він посилається як на підставу заперечень на позов, не надав доказів щодо іншого розміру спричиненої позивачу шкоди, ніж зазначено позивачем на підставі наданих ним доказів, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Розмір збитків, завданих внаслідок затоплення квартири позивачів, визначений висновком експертного будівельно-технічного дослідження № 31-21 від 21.04.2021 року, вартість ремонтно-будівельних робіт (відновлювального ремонту), проведення якого необхідно в квартирі АДРЕСА_1 для усунення наслідків затоплення відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Дивобуд» не спростований. Вину у завданій позивачам шкоді відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано.

За змістом частини 3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з положеннями ч.4 ст.23 Цивільного Кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з характеру та обсягу душевних страждань позивачів, вимушеність змін у їх житті та дійшов правильного висновку про відшкодування моральної шкоди у розмірі, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Зважаючи на зазначене, оскільки позивачі довели розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Дивобуд», причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття їх квартири, колегія суддів вважає, що завдана позивачам шкода, спричинена в результаті залиття їхньої квартири, підлягає відшкодуванню відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Дивобуд».

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача що, суд першої інстанції не вірно трактував даний доказ та дійшов помилкового висновку про винуватість ТОВ «Дивобуд», з огляду на наступне.

Пунктом 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово - комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 встановлено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого наведена у додатку № 4 до вказаних Правил.

Вищезазначений Акт про залиття був підписаний всіма присутніми членами комісії, що брали участь у встановленні факту залиття квартири.

Вказаним актом про залиття від 12.03.21р. підтверджено причину залиття квартири аварійну ситуацію на внутрішньобудинкових мережах централізованого опалення, за які відповідальним є управитель в особі відповідача.

Також, не може бути підставою для скасування судового рішення, доводи апеляційної скарги відповідача, що суд першої інстанції залишив поза увагою клопотання відповідача та розглянув справу 07.07.2022 року за відсутності ТОВ «Дивобуд».

Дослідивши матеріали справи, судом апеляційної інстанції не встановлено наявність у матерілах справи, клопотання ТОВ «Дивобуд» про відкладення слухання справи призначеного до розгляду на 07.07.2022 року.

Відповідно до статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 вказаної статті розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В обґрунтування витрат на правничу допомогу стороною позивача було подано акт № 2 наданих послуг від 05.10.2022 року відповідно до умов договору №010321 від 01.03.2021 року, ОСОБА_1 отримала послугу із складння відзиву на апеляційну скаргу вартістю 5000 грн. Відповідно до товарного чека від 05.10.2022 року позивачем сплачено адвокату Івасик Т.Р. 5000 гривень за надання правової допомоги .

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, ч. 1 ст. 369, ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Дивобуд» залишити без задоволення.

Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 липня 2022 року - залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дивобуд» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 03 листопада 2022 року.

Головуючий:

Судді: