Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2718/21
Провадження № 2/935/119/22
РІШЕННЯ

Іменем України

16 травня 2022 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі :

Головуючого судді Василенка Р.О.

із секретарем - Бех І.О.

з участю позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Василевської О.А., представника відповідача адвоката Налапка М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки від 16.07.2014 року,-

ВСТАНОВИВ

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що їй належав на праві приватної власності житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 та земельна ділянка за цією ж адресою. Онук позивача ОСОБА_2 в 2014 році запропонував їй здійснювати догляд та допомагати і після її смерті отримає житловий будинок та земельну ділянку у власність. 16.07.2014 року приватним нотаріусом Серьожкіною О.М. було посвідчено договір дарування вказаного житлового будинку та земельної ділянки укладений між позивачем та відповідачем. Вважає що цей договір підлягає визнанню недійсним, оскільки позивач в силу необізнаності в правовій природі цього договору вважала, що укладає договір довічного утримання, а не договір дарування, тобто помилялась в природі правочину. Позивач ніколи не мала наміру передавати своє житло іншим людям. Таким чином, позивач просить визнати недійсним договір дарування житлового будинку від 16.07.2014 року, що розташований в АДРЕСА_1 та договір дарування земельної ділянки за цією ж адресою.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали. Позивач пояснила, що на даний час вона проживає в квартирі по АДРЕСА_2 , в спірному будинку проживає її онук відповідач по справі, якому вона запропонувала жити в будинку. Її син ОСОБА_3 привіз її до нотаріуса, але чого вони туди прийшли вона не знала, про що в неї питали у нотаріуса вона не пам`ятає, вона нічого не підписувала, договір дарування не підписувала, в нотаріуса була вона і її син ОСОБА_3 , онука ОСОБА_4 не було. В подальшому вона від онука взнала, що спірний будинок вона йому подарувала. До нотаріуса вона взяла паспорт, оскільки міг знадобитись, документи на будинок брав син ОСОБА_3 , однак в нотаріуса вона договір дарування не підписувала.

Представник позивача пояснила, що позивач вважала що підписує договір довічного утримання, а не договір дарування, тобто помилялась в природі правочину і відповідно оскаржувані договори підлягають визнанню недійсними.

Також позивач і представник зазначили що клопотання про призначення експертизи щодо справжності підпису позивача на оскаржуваних договорах заявляти не будуть, таке право судом роз`яснене, оскільки позивач заявила, що не підписувала оскаржувані договори.

Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, суду пояснили, що спірний будинок та земельна ділянка були подаровані відповідачу позивачем, ці правочини посвідчувались нотаріусом, укладено було саме договори дарування про договір довічного утримання ніякої розмови не було, нотаріус роз`яснювала позивачу що укладається саме договір дарування, просять відмовити в задоволенні позову.

Допитана свідок нотаріус ОСОБА_5 пояснила, що перед підписанням спірних договорів проводились консультації, вона роз`яснювала яка саме нотаріальна дія буде вчинена, позивач сама вирішила укласти саме договір дарування, нотаріус роз`яснювала позивачу що в такому випадку після підписання договорів дарування позивач вже не буде власником майна. В день підписання договорів дарування позивач підтвердила свою волю на укладення цих правочинів, нотаріус перевірила всі документи в тому числі і паспорт позивача і позивач підписала договори дарування. Також пояснила, що вона питала в позивача чи хоче остання, щоб онук здійснював за нею догляд на що позивач повідомила, що за нею догляд не потрібний і хоче щоб онук був власником.

Допитана свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона є дочкою позивача, про обставини домовленостей щодо спірного будинку вона нічого не знає, але мати їй розповідала що в нотаріуса нічого не підписувала, це вже було після смерті батька, який помер в 2021 році.

Допитана свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що є сусідкою сторін, однак про договір дарування будинку нічого не знає, позивач їй нічого не розповідала.

Допитані свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пояснили, що відповідач є їх сином і коли стало питання, де буде проживати сім`я сина, то батьки дозволили їм жити в їх хаті, а самі переїхали до квартири, це було приблизно в 2012 році. В подальшому оформили договір дарування спірного будинку та земельної ділянки, це була воля нині покійного дідуся. Договір дарування оформляли в нотаріуса, ОСОБА_3 взяв матір позивача по справі, та вони приїхавши до нотаріуса, де мати подарувала їх сину відповідачу по справі, спірний будинок та земельну ділянку, ні про який договір довічного утримання не йшлося.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши надані суду докази, в межах позовних вимог, на засадах змагальності вважає, що позов не підлягає до задоволення зі слідуючих підстав.

Так, судом встановлено, що за договорами дарування відповідно житлового будинку та земельної ділянки від 16.07.2014 року ОСОБА_1 передала безоплатно у власність ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0931 га що розташована за цією ж адресою. Вказані договори посвідчено приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу, підписано сторонами та зареєстровано в реєстрі відповідно за № 515 та № 516, особи сторін встановлено, їх дієздатність та належність ОСОБА_1 житлового будинку, земельної ділянки перевірено. Сторони за цими договорами підтверджують, що ними особисто прочитано увесь текст цих договорів на українській мові, оскільки вони володіють українською мовою, а також, що укладання цих договорів відповідає їх дійсним намірам і щодо кожної з умов договорів заперечень немає, і у тексті договорів зафіксовані усі істотні умови, ними однаково розуміється значення, зміст, умов договорів, їх правові наслідки для кожної із сторін, права та обов`язки сторін, про що свідчать їх особисті підписи на цих договорах (пункти відповідно 17 та 16 вищевказаних договорів дарування).

У відповідності до ч.1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

В ході розгляду справи позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження вказаних в позові обставин, зокрема щодо помилки в природі правочину вважаючи що укладає договір довічного утримання, навіть сама позивач в ході розгляду справи пояснила, що вона не підписувала ніяких договорів.

Допитані свідки, як то нотаріус ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , підтвердили, що укладались саме договори дарування, нотаріус про це пояснювала та роз`яснювала позивачу наслідки таких правочинів та в тому числі роз`яснила відмінність між договором дарування та довічного утримання.

Допитані за клопотанням позивача свідки не обізнані про обставини укладення оспорюваних правочинів.

Крім того, позивач та її представник зазначили, що не будуть заявляти клопотання про призначення почеркознавчої експертизи щодо справжності підпису позивача на оспорюваних договорах, хоча таке право було роз`яснене судом позивачу та представнику, оскільки позивач зазначила, що ніяких договорів в нотаріуса не підписувала.

Враховуючи встановлені судом обставини, то позивач була обізнана щодо природи оспорюваних правочинів, прав та обов`язків сторін.

Позовні вимоги не змінювались і не уточнювались.

Керуючись ст.ст. 4,10,12,13, 258,259,263,264,265-268 ЦПК України, на підставі ч.1 ст.229 ЦК України, суд,

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки що знаходяться в АДРЕСА_1 від 16.07.2014 року відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 26.05.2022.

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО