У Х В А Л А

Іменем України

19 січня 2022 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Сенюта В.О. розглянувши матеріали заяви позивача про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за борговою розпискою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за борговою розпискою.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24.12.2021 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

19.01.2022 року на адресу Деснянського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на все майно і грошові кошти - активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, що належать або підлягають передачі або сплаті ОСОБА_2 і знаходяться у нього чи в інших осіб на загальну суму, в розмірі позовних вимог - 30723,32 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 837210,47 грн.

Подану заяву обгрунтовано тим, що відповідач здійснює підприємницьку діяльність і має джерело доходу, і з цих підстав чітко вбачається невиконання своїх обов`язків за договором позики оформленого розпискою, має місце ухилення відповідача від виконання обов`язків в майбутньому, такі дії направлені на утруднення чи/або унеможливлення виконання судового рішення по даній справі.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду) крім випадків, передбачених частиною 5 цієї статті.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог чч.1, 2 ст.149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У пп.1, 1-1 ч.1 ст.150 ЦПК визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9 роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову за запропонованим способом може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Зважаючи на викладене вище, обраний спосіб забезпечення позову, заявлені позовні вимоги, та вимоги діючого законодавства на даний час, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за борговою розпискою- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали суду виготовлено: 19.01.2022 року.

Суддя: В.О. Сенюта