ПОСТАНОВА

іменем України

08 листопада 2022 року м. Кропивницький

справа № 392/923/20

провадження № 22-ц/4809/1060/22

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Дьомич Л.М., Єгорової С.М.,

за участю секретаря судового засідання Гончар В.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 14 липня 2022 року у складі судді Березія Ю.А.,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів.

В обґрунтування заявленого позову посилався на те, що судовим наказом Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 19 червня 2020 року з нього, ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначив, що визначений судом спосіб стягнення аліментів, а саме в частці від заробітку, не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки він не працює та має непостійний мінливий заробіток.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частки всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на тверду грошову суму у розмірі 1300 грн щомісячно.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 14 липня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Наконечна О.І., направила до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 14 липня 2022 року- без змін. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.

Сторони у судове засідання апеляційного суду не з`явилися. Про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Адвокат Беспалова Н.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , направила заяву про розгляд справи без їх участі (а.с.165). Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності сторін на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 01 березня 2008 року зареєстровано шлюб між громадянами ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_8 (а.с.7)

19 червня 2020 року Маловисківський районний суд Кіровоградської області видав судовий наказ за заявою ОСОБА_4 , яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь заявника аліменти на утримання дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8-9).

Судом першої інстанції також встановлено, що 20 березня 2017 року між ПрАТ «Страхова компанія ПЗУ Україна», від імені якого діє ПАТ Ідея Банк, та ОСОБА_9 був укладений договір добровільного страхування на період з 20 березня 2017 року по 20 березня 2018 року (а.с.34-35). 18 квітня 2017 року ОСОБА_1 придбав проїзний документ на автобус від Кропивницького до Бидгоща Республіки Польща (а.с.36). 24 квітня 2017 року у м. Седльце Республіки Польща між командитним товариством з обмеженою відповідальністю «KRISMARSP.ZO.O.SP.K» та ОСОБА_10 було укладено договір доручення, відповідно до якого довіритель доручає повіреному виконання зварювальних робіт, а також інших дій, які пов`язані з цими роботами (а.с.37-38). 07 серпня 2017 року ОСОБА_1 подав анкету для отримання Національної візи для в`їзду до Республіки Польща (а.с.39).

Відповідно до довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 02 квітня 2021 року №91-11949/0/15-21 громадянин України ОСОБА_1 перетнув кордон 17 жовтня 2018 року (пункт пропуску Грушів), 19 серпня 2019 року в пункті пропуску Яготин, 03 вересня 2019 року в пункті пропуску Устилуг (а.с.75).

Зазначені обставини підтверджують доводи відповідача про те, що позивач постійно, з 2017 року працює у Республіці Польща.

Як свідчить розрахунок заборгованості, складений Маловисківським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), станом 1 лютого 2021 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів складає 11967 грн 55 коп (а.с.74).

Як убачається з копій електронних документів позивач ОСОБА_1 в рахунок сплати аліментів перерахував відповідачеві ОСОБА_4 грошові кошти: 25 березня 2021 року - 2600 грн, 27 вересня 2021 року - 1300 грн (а.с.96-97).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність заявлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.

Звернувшись до суду із зазначеним позовом ОСОБА_1 посилався на надмірність розміру стягуваних аліментів на дочку ОСОБА_5 за судовим наказом Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 19 червня 2020 року, оскільки він не працює та має мінливий заробіток (а.с.1-3).

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Відповідно до статті 183 192 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 1 статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Виходячи зі змісту статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів, а значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Згідно зі ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи відсутність належних доказів погіршення матеріального стану позивача в матеріалах справи, які б давали підстави для задоволення позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів на тверду грошову суму у розмірі 1300 грн щомісячно, та враховуючи заперечення відповідача, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позову.

Крім того, судом правильно зазначено, що за змістом статті 192 СК України зміна майнового стану сама по собі не може бути підставою для зміни розміру аліментів без наявності доказів про погіршення матеріального стану платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду не впливають, рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення суду першої інстанції - без змін

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 ,залишити без задоволення, а рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 14 липня 2022 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 листопада 2022 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді Л.М. Дьомич

C.М. Єгорова