Дата документу 22.11.2022 Справа № 334/2548/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/2074/22 Головуючий у 1-й інстанції: Філіпова І.М.
Є.У.№ 334/2548/21 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Дашковської А.В.,

Кримської О.М.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Бановська Ю.В. про визначення додаткового строку на прийняття спадщини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 вересня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом доОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько сторін ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина. Спадкоємцями першої черги є сторони у справі. У встановлений законом строк вона не звернулася з заявою про прийняття спадщини з поважних причин тривала хвороба, що підтверджується консультативними висновками лікаря гастроентеролога. Передчасна та трагічна смерть батька та численні хвороби негативно відобразилися на її емоційному та психологічному стані, що призвело до депресії, у зв`язку з чим вона зверталася за допомогою до лікаря-психіатра. Крім того, в Україні були запровадженні обмежувальні карантинні заходи з метою запобіганню поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID -19, позивачка прийняла рішення про самоізолювання за місцем проживання на період лікування до повного одужання. Посилаючись на вказані обставини, просила про задоволення позову.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 вересня 2022 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та поновити строк для подання заяви прийняття спадщини.

Вважає, що суд першої інстанції прийшов до безпідставних висновків про відсутність поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки не дав належної оцінки наданим ОСОБА_1 доводам та доказам позову.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В засідання апеляційного суду належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи ОСОБА_1 і її представник адвокат Ткач Д.М. не з`явилися, засобами електронного зв`язку ОСОБА_1 направила заяву про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, заперечення відповідачів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно статті 375 ЦП К України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , спадкоємцями першої черги після смерті якого є його діти сторони по справі.

Заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_4 не залишив.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у квітні 2019 року звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, а позивачка ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася.

У травні 2020 року відповідачі оформили свої спадкові права, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на все спадкове майно.

В обґрунтування доводів про поважність причини пропуску строку на прийняття спадщини ОСОБА_1 послалася на тяжке захворювання.

На підтвердження вказаних доводів позивачка надала відповідні медичні довідки і документи, із яких суд встановив, що 14.02.2019 вона була оглянута лікарем психіатром КНП «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» та проходила амбулаторне лікування з діагнозом тривожно депресивний синдром ( т. 1 а. с. 10). Крім того, позивач зверталася: до лікаря дерматовенеролога (консультативні висновки лікаря від 05.07.2019 року, 18.10.2019 року, 21.06.2019 року); до лікаря гастроентеролога (консультативні висновки від 28.07.2018, 14.08.2018, 13.09.2018 року, 11.10.2018, 27.10.2018, 09.07.2019, 10.10.2019), до лікаря уролога 28.02.2019. Позивачка проходила обстеження на УЗД- апараті 03.01.2019 та рентгенологічне обстеження 08.07.2019.

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України від 10.11.2021 ОСОБА_1 в спірний період часу неодноразово перетинала державний кордон України, зокрема : 16.03.2019 25.03.2019 виїздила до Єгипту; 27.04.201901.05.2019 виїздила до Єгипту, 12.09.2019 22.09.2019 виїздила до Єгипту, 02.11.2019 06.11.2019 виїздила до Будапешту, 24.12.2019 08.01.2020 виїздила до ОАЕ, 26.02.2020 01.03.2020 року до Копенгагену .

Представник позивача під час розгляду справи в суді першої інстанції не заперечував, що позивачка виїздила за межі України з туристичною метою, проте вона таким чином намагалася полегшити свій стан депресії, оскільки лікар рекомендував змінити обстановку та відволіктися.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції вважав, що позивачкою не надано доказів поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви або ці обставини суд визнав поважними.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 та Верховним Судом у постановах від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як на поважність пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 посилалася на погіршення свого здоров`я у зв`язку із смертю батька. Проте, за медичною допомогою протягом січня липня 2019 року вона зверталася тричі, лікування відбувалося виключно амбулаторно, у 2020 році за медичною допомогою не зверталася взагалі.

ОСОБА_1 стверджувала, що перебувала у стані глибокої депресії після смерті батька, проте за допомогою до лікаря психіатра зверталася лише одного разу 14.02.2019 та більше за психіатричною допомогою не зверталася, проте неодноразово виїздила за кордон з туристичною метою.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачка самоізолювалася вдома через впровадження заходів з метою запобіганню поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID -19, є неспроможними.

Запровадження в Україна карантину не завадило позивачці неодноразово виїздити у туристичні подорожі за межі країни.

Отже, висновку першої інстанції не спростовуються доводами апеляційної скарги, які вже були предметом розгляду.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 вересня 2022 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст судового рішення складено 24 листопада 2022 року.

Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська