ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1694/21 Номер провадження 22-ц/814/851/22Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Полтавського апеляційного суду:

головуючого судді Чумак О.В.

суддів Дряниці Ю.В., Обідіна О.І.

за участю секретаря Даценко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства "ЖЕО № 2" на рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 січня 2022 року, ухвалене суддею Миронець О.К., повний текст рішення складено 14.01.2022 року, у справі за позовом Комунального підприємства «Житлово експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради до ОСОБА_1 про виселення з самовільно занятого жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення,

треті особи: Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача

в с т а н о в и л а:

У квітні 2021 року Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №2» звернулося до місцевого суду з позовом до ОСОБА_1 , в якій прохало виселити ОСОБА_2 із самовільно зайнятого жилого приміщення за адресою АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що з нею не укладався договір найму вказаного жилого приміщення, у квартирі за адресою АДРЕСА_1 вона не зареєстрована, ордер на вищевказане жиле приміщення відповідачка не одержувала, а тому самоправно зайняла спірну квартиру.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13 січня 2022 року в задоволенні позову Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №2» до ОСОБА_1 про виселення з самовільно зайнятого приміщення без надання іншого жилого приміщення відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач КП «ЖЕО № 2» подало на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що квартира АДРЕСА_2 , належить територіальній громаді м. Полтави та відноситься до майна комунальної власності.

Наймачем спірної квартири був ОСОБА_3 , на нього було видано ордер на вказану кватиру на сім`ю з двох осіб: ОСОБА_3 (наймач), ОСОБА_4 (тітка), яка була зареєстрована у квартирі до ІНФОРМАЦІЯ_1 , та померла.

Крім вказаних осіб у квартирі були зареєстровані до 27.08.1993 року дружина ОСОБА_5 , дочка ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 знятий з реєстрації у спірній квартирі ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки помер.

Інших зареєстрованих осіб у квартирі немає, на час смерті наймача відповідачка не була зареєстрована у спірному жилому приміщенні, з відповідачкою ОСОБА_1 не укладався договір найму вказаного жилого приміщення, ордер на вищевказане жиле приміщення вона не одержувала, а тому позивач вважає, що відповідачка самоправно зайняла спірну квартиру та підлягає виселенню з неї без надання іншого жилого приміщення.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи до апеляційного суду не надходив.

05.04.2022 р. до суду надійшло письмове пояснення від КП «ЖЕО №2», в якому позивач прохає задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення місцевого суду від 13.01.2022 р. та в разі неможливості прийняти рішення про задоволення позову змінити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції в частині встановленого юридичного факту про вселення ОСОБА_1 в спірну квартиру.

У судове засідання до апеляційного суду з`явилися представник позивача, третьої особи. Відповідачка ОСОБА_1 , її представник ОСОБА_7 не з`явилися, про день, час і місце розгляду справи 25.10.2022 об 11:20 повідомлені належним чином. Клопотання представника відповідачки ОСОБА_7 про відкладення розгляду справи 25.10.2022 об 11:20 у зв`язку з зайнятістю в іншій справі задоволенню не підлягає, оскільки ним не надано доказів на підтвердження вказаної обставини.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що справа тривалий час перебуває у провадженні апеляційного суду, неодноразово відкладалася за клопотаннями представника відповідача ОСОБА_7 у зв`язку із зайнятістю (а.с. 190, 204), проте на підтвердження зазначених у них обставин ним також не подавалося доказів.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача та третьої особи, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а також невідповідність висновків викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неповне застосування норм матеріального права ( ч. 1 ст. 376 ЦПК України).

Суд першої інстанції правильно встановив, що квартира АДРЕСА_2 належить територіальній громаді м. Полтава, є коммунальною власністю та перебуває на балансі КП «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради.

Згідно ордеру на жиле приміщення № 3, виданного виконавчим комітетом Київської райради народних депутатів м. Полтави 03.01.1991 року квартира АДРЕСА_2 була надана на сім`ю з двох осіб: ОСОБА_3 (наймач) та ОСОБА_8 (тітка наймача).

Також 09.07.1991 року у вказаній квартирі були зареєстровані дружина наймача ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_6 , які 29.08.1993 року зняті з реєстрації (а.с. 114).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла тітка наймача ОСОБА_8 , в зв`язку з чим також була знята з реєстрації за данною адресою.

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданного Київським районним у м. Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер та 20.01.2019 року зятий з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно актів комісії у складі начальника та майстра дільниці № 3 КП «ЖЕО № 2» від 21.01.2021 та 07.04.2021, в ході перевірки становлено, що в квартирі АДРЕСА_2 фактично проживає без належних правових підстав ОСОБА_1 (а.с. 12, 13).

Відмовляючи в задоволенні позову про виселення ОСОБА_1 із займаного житлового приміщення, суд першої інстанції виходив з того, що вона вселилась у спірну квартиру зі згоди наймача, як член його сім`ї, тому має право користування данною квартирою.

Колегія суддів не погоджується з висновками місцевого суду, з огляду на таке.

Згідно ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Частиною 1 статті 61 ЖК України встановлено, що користування жилим приміщенням у будинкаї державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Єдиною підставою для вселення в надане приміщення, відповідно до ч. 1 ст. 58 ЖК України є ордер.

Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ними, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Відповідно до ст. 99 ЖК України, піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. У разі припинення дії договору найму жилого приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму. Піднаймач і члени його сім`ї, а також тимчасові жильці зобов`язані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмовлення вони підлягають виселенню в судовому порядку, а з будинків, що загрожують обвалом, - в адміністративному порядку. Виселення провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Згідно ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочність щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад або передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 3 ст. 116 ЖК України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та у разі необхідності, зняття особи з реєстраційного обліку, проте це право залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Згідно з матеріалами справи відповідачка ОСОБА_1 проживає в квартирі АДРЕСА_2 . Разом з тим докази того, що вона вселилась у дану квартиру за життя наймача ОСОБА_3 , як член його сім`ї та з його згоди, в матеріалах справи відсутні.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, відповідачка неодноразово зверталась до місцевого суду з позовом про визнання за нею права користування спірною квартирою. Проте позовні заяви були залишеня без розгляду.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи й підлягають установленню при ухваленні судового рішення (чч.1, 2 ст.77 ЦПК України ).

Згідно зі ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Приймаючи до уваги те, що відповідачкою не надано жодних доказів на підтвердження правомірності вселення в квартиру АДРЕСА_2 , суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову та виселенні ОСОБА_1 із самовільно зайнятого приміщення без надання жилого приміщення.

За таких обставин апеляційна скарга КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради підлягає задоволенню, а рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 січня 2022 року скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради до ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. п. 3, 4, ст.ст. 382-384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "ЖЕО № 2" задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 січня 2022 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради до ОСОБА_1 про виселення з самовільно занятого жилого приміщення, треті особи: Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради, - задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 із самовільно зайнятого жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04.11.2022.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді Ю.В.Дряниця

О.І.Обідіна