ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 жовтня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/8117/18

Головуючий у першій інстанції Маслюк Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/636/22

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шитченко Н.В.,

суддів Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

із секретарем Зіньковець О.О.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Друга чернігівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним,

місце ухвалення судового рішення м. Чернігів,

час проголошення рішення - 08 год. 11 хв,

дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції 22 січня 2022 року.

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просила визнати недійсним заповіт, посвідчений виконуючим обов`язки нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори Сіліченко Е.І., реєстровий номер 1-1539 від 15 квітня 1981 року.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_1 указувала на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5 , після смерті якого дружина ОСОБА_4 і діти ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Звернувшись у встановлений законодавством строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, ОСОБА_1 довідалась, що за життя її батько склав заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частинах кожному. Позивачка вважає цей заповіт недійсним, оскільки підпис у ньому не є підписом спадкодавця, останній не складав жодних заповітів за життя, не підписував їх та не повідомляв про наміри їх складання. Вважає, що відсутнє підтвердження повноважень ОСОБА_6 на виконання обов`язків державного нотаріуса Другої чернігівської нотаріальної контори та відповідно на посвідчення даного заповіту, що є окремою підставою для визнання заповіту недійсним через відсутність належної нотаріальної форми заповіту.

07 грудня 2018 року надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони нотаріусам Другої чернігівської нотаріальної контори вчиняти дії щодо видачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 грудня 2018 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову. Заборонено Другій чернігівській нотаріальній конторі вчиняти дії щодо видачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання законної сили рішення суду по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Друга чернігівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 , про визнання заповіту недійсним.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 січня 2022 року відмовлено повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 грудня 2018 року шляхом заборони Другій чернігівській державній нотаріальній конторі вчиняти дії щодо видачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання законної сили рішення суду по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Друга чернігівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 , ОСОБА_4 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 , вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_4 , як спадкоємець першої черги за законом, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, але суд першої інстанції не залучив її до участі у справі в якості співвідповідача, чим порушив і обмежив її права при розгляді даної справи, а також жодного разу не викликав і не опитав її ні як учасника справи, ні як свідка, хоча такі клопотання неодноразово заявлялись.

Скаржниця наголошує на тому, що висновок експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 6562/6563/2032/23619/20-32 від 24 вересня 2020 року не мав враховуватися при вирішенні даного спору, оскільки зазначена експертна установа вже проводила аналогічну експертизу того самого документу в межах іншої цивільної справи № 751/8117/18, а отже має місце заангажованість та солідарність між експертами однієї і тієї ж установи з результатами попередньої експертизи, проведеної в іншій справі. Висновок № 6562/6563/2032/23619/20-32 від 24 вересня 2020 року складено експертами на основі вільних, умовно-вільних та експериментальних зразків почерку і підпису ОСОБА_5 , що були використані і при складанні висновку експертів тієї самої установи у іншій справі № 751/3656/16-ц, нехтуючи значною частиною інших зразків, наданих позивачем і районним судом.

ОСОБА_4 не погоджується з висновком додаткової судової почеркознавчої експертизи Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/125-21/6762-ПЧ, указуючи, що експерт ОСОБА_7 у рамках іншої цивільної справи № 751/3656/16-ц вже досліджувала і проводила експертизу документа, який в матеріалах справи значиться як заповіт ОСОБА_5 , що є неприпустимим. Крім того, при складанні зазначеного висновку експертом ОСОБА_7 не досліджено двох питань, які є суттєвими при вирішенні спору, зокрема щодо статі та вікової групи особи, якою виконано підпис від імені ОСОБА_5 в оригіналі реєстру реєстрації нотаріальних дій за реєстровим № 1-1539 від 15 квітня 1981 року, а також чи перебувала зазначена особа при виконанні підпису у незвичному стані.

Скаржниця звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції 11 січня 2022 року відмовив у задоволенні клопотань позивачки про призначення додаткової і комплексної експертизи, які детально аргументовані в їх призначенні, оскільки жодна із проведених у справі експертиз не змогла надати відповіді на всі питання, поставлені експертами.

У наданому відзиві ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , не погодившись з доводами апеляційної скарги ОСОБА_4 , просили скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Доводи відзиву зводяться до того, що підписання заповіту 15 квітня 1981 року у м. Чернігові, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1539, та посвідченого в.о. нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори Сіліченко Е.І. та реєстру для реєстрації нотаріальних дій саме спадкодавцем ОСОБА_5 підтверджується висновками судової почеркознавчої експертизи № 6562/6563/20-32/23619/20-32 від 24 вересня 2020 року та № СЕ-19/125-21/6762-ПЧ від 12 листопада 2021 року. Наведене підтверджується і висновком експерта № 1002/1003/17-24 від 22 червня 2017 року, що міститься у цивільній справі № 751/3656/16, де відповідачі були сторонами, а скаржниця ОСОБА_4 позивачкою.

У наданому відзиві ОСОБА_1 , погодившись з доводами апеляційної скарги ОСОБА_4 , просила задовольнити вимоги її скарги в повному обсязі, скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 січня 2022 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції безпідставно відхилив та не взяв до уваги свідчення ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , які указували про відсутність жодної інформації щодо складання спадкодавцем заповіту попри гарні відносини з ним, що свідчить про відсутність вільного волевиявлення спадкодавця на складання заповіту і підтверджує те, що заповіт він не складав.

ОСОБА_1 зазначає, що суд безпідставно та вибірково взяв до уваги докази з іншої справи № 751/3656/16, зокрема, висновок судово-почеркознавчої експертизи № 1002/1003/17-24 від 22 червня 2017 року та не взяв до уваги інший висновок, проведений у цій же справі. Оскільки ОСОБА_1 не брала участі у справі № 751/3656/16, висновок № 1002/1003/17-24 від 22 червня 2017 року не може братись до уваги як доказ, оскільки зазначене порушує змагальність сторін та диспозитивність розгляду справи.

Скаржниця наголошує на тому, що фактично оскаржуване рішення ґрунтується на двох висновках експертиз № 6562/6563/20-32/23619/20-32 від 24 вересня 2020 року та № СЕ-19/125-21/6762-ПЧ від 12 листопада 2021 року, які складені експертами упереджено, неповно, однобічно і за різними методиками. Вважає, що в жодній з експертиз, покладених в основу оскаржуваного рішення, не досліджено одночасно спірні оригінали документів з усіх питань, які ставилися перед експертами.

Позивачка стверджує, що суд першої інстанції упереджено відмовив у задоволенні її клопотань про призначення додаткової і повторної судової почеркознавчої експертизи, про виклик та допит ОСОБА_4 як свідка, а також залишив поза увагою те, що у заповіті відсутній підпис ОСОБА_5 , натомість міститься підпис « ОСОБА_9 ».

У наданому відзиві ОСОБА_4 , погодившись з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 , просила задовольнити вимоги її скарги в повному обсязі, скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 січня 2022 року.

Представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвокат Пирковська О.В. письмово повідомила, що її довірителі ознайомлені зі змістом апеляційної скарги ОСОБА_1 , з доводами скарги не згодні, просять залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

Відзив на апеляційні скарги ОСОБА_1 і ОСОБА_4 від Другої чернігівської державної нотаріальної контори у встановлений судом строк не надходив.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 14 вересня 2022 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 13 год. 00 хв 27 вересня 2022 року (т. 8 а.с. 109).

Того ж дня, 14 вересня 2022 року апеляційним судом направлено учасникам справи листа з роз`ясненням можливості надання письмової заяви про розгляд справи без їх участі у зв`язку з рекомендаціями Ради суддів України від 02 березня 2022 року щодо роботи судів в умовах воєнного стану і зважаючи на те, що дана справа не є невідкладною, а також те, що обставини, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах військової агресії проти України наразі тривають (т. 8 а.с. 110).

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року за клопотаннямучкасників відкладено розгляд даної справи на 14 год. 00 хв. 12 жовтня 2022 року (т. 8 а.с. 158).

07 жовтня 2022 року на адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду даної справи до закінчення воєнного стану в Україні, оскільки військова агресія проти України триває і зазначені обставини загрожують її життю, здоров`ю та безпеці при відвідуванні суду (т. 8 а.с. 174).

11 жовтня 2022 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_4 про зупинення провадження у даній справі на час дії в Україні воєнного стану, оскільки військова агресія Російської Федерації проти України триває, здійснюються ракетні обстріли міст, можливе використання ядерної зброї, що в сукупності становить небезпеку для учасників справи, в тому числі і ОСОБА_4 , а також зважаючи на рекомендації Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану від 02 березня 2022 року (т. 8 а.с. 182).

12 жовтня 2022 року протокольною ухвалою Чернігівського апеляційного суду відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану в Україні, а також у задоволенні заяви ОСОБА_4 про зупинення провадження на час дії в Україні воєнного стану. У справі оголошено перерву до 09 год. 00 хв. 25 жовтня 2022 року (т. 8 а.с. 185-187).

17 жовтня 2022 року апеляційним судом повторно направлено ОСОБА_1 та ОСОБА_4 листа з роз`ясненнями особливостей роботи судів в умовах воєнного стану та з метою дотримання прав учасників справи, передбачених статтею 43 ЦПК України, можливості скористатись правом участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду або надати заяву про розгляд справи без їх участі (т. 8 а.с. 189).

24 жовтня 2022 року на адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_4 про зупинення провадження у даній справі на час дії в Україні воєнного стану. Зазначено, що у разі відмови у задоволенні зазначеного клопотання і продовженні розгляду справи без участі ОСОБА_4 , остання підтримує в повному обсязі всі вимоги, викладені в її апеляційній скарзі, а також підтримує всі вимоги, викладені нею у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 (т. 8 а.с. 192).

Заявлене ОСОБА_4 клопотання задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, у складі Збройних Сил України або інших утворень відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до антитерористичної операції.

ОСОБА_4 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона входить до складу Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Нормами ЦПК України наразі не передбачено зупинення провадження у справі у зв`язку із введенням у країні воєнного стану. Правом участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції ОСОБА_4 не скористалась.

Апеляційний суд виходить з того, що необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що призведе до порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення заявленого ОСОБА_4 клопотання.

24 жовтня 2022 року на адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення/перенесення судового засідання, призначеного на 09 год. 00 хв. 25 жовтня 2022 року, у зв`язку з тим, що її адвокат Степаненко Р.О. перебуває у відпустці (т. 8 а.с. 194).

Наведене клопотання, також не може бути задоволено, оскільки до нього не додано жодних доказів на підтвердження того, що представник ОСОБА_1 адвокат Степаненко Р.О. перебуває у відпустці.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на її складність, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Смірнова проти України» та «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ у справі «Красношапка проти України»).

За змістом ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Отже, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та її адвоката Степаненка Р.О.

26 вересня 2022 року на адресу суду надійшла заява Другої чернігівської державної нотаріальної контори про розгляд даної справи без участі їх представника (т. 8 а.с. 154).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвоката Пирковської О.В., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірна угода (заповіт) відповідає вимогам статті 541 ЦК Української РСР щодо змісту, форми її укладення та волевиявлення спадкодавця, а також порядку і форми посвідчення її нотаріально повноважним нотаріусом, тому підстави для визнання заповіту недійсним відповідно до ст. 47-48 ЦК Української РСР відсутні.

Дійшовши висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції скасував заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 грудня 2018 року шляхом заборони Другій чернігівській державній нотаріальній конторі вчиняти дії щодо видачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд апеляційної інстанції погоджується з наведеним висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

У справі встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (т. 1 а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_5 . Другою чернігівською Державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 1056/2015 (т. 1 а.с. 87-114).

Із заявами про прийняття спадщини звернулись дружина ОСОБА_4 та діти: ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_9 ) (т. 1, а.с. 7-10, 87-114).

За життя ОСОБА_5 склав 15 квітня 1981 року заповіт, за яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на те, що він за законом матиме право заповів ОСОБА_11 та ОСОБА_2 в рівних частинах кожному. Заповіт посвідчено виконуючим обов`язки нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори Сіліченко Е.І., реєстровий номер 1-1539 від 15 квітня 1981 року (т. 1 а.с. 5).

Із витягу реєстру для реєстрації нотаріальних дій вбачається, що 15 квітня 1981 року засвідчено заповіт, який складено ОСОБА_5 , за реєстровим номером 1-1539. ОСОБА_5 отримав примірник указаного заповіту, що підтверджується підписом (т. 2 а.с. 2-3).

Як свідчить копія наказу начальника відділу юстиції Чернігівського облвиконкому № 23 від 27 лютого 1981 року, ОСОБА_6 прийнято на тимчасову роботу на посаду нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори строком на 2 місяці з 02 березня 1981 року до 30 квітня 1981 року включно (т. 1 а.с. 187 зворот).

Згідно із наказом № 29 від 17 березня 1981 року, ОСОБА_6 призначено тимчасово на посаду в.о. старшого державного нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори на час хвороби Радченко С.Ф. (т. 1 а.с. 188).

Наказом начальника відділу юстиції Чернігівського облвиконкому № 36 від 03 квітня 1981 року, ОСОБА_6 з 29 березня 1981 року звільнено від тимчасового виконання обов`язків старшого державного нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори та тимчасово призначено нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори (а.с.188 зв).

Іншим наказом начальника відділу юстиції Чернігівського облвиконкому №47 від 05 травня 1981 року ОСОБА_6 з 01 травня 1981 року звільнено від тимчасового виконання обов`язків нотаріуса Другої чернігівської нотаріальної контори (т. 1 а.с. 189).

За результатами висновку додаткової судово-почеркознавчої експертизи № 1002/1003/17-24 від 22 червня 2017 року, проведеної у цивільній справі № 751/3656/16, підписи від імені ОСОБА_5 в оригіналі першого примірника заповіту, посвідченого виконуючим обов`язки нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори Сіліченко Е.І., реєстровий номер 1-1539 від 15 квітня 1981 року, та в оригіналі реєстру для реєстрації нотаріальних дій за реєстровим № 1-1539 від 15 квітня 1981 року виконані рукописним способом пастою кулькової ручки без попередньої технічної підготовки та технічних засобів; підписи від імені ОСОБА_5 у вказаних документах виконані самим ОСОБА_5 ; підписи від імені ОСОБА_5 у вказаних документах виконані однією особою (т. 2 а.с. 100-107).

За результатами висновку експерта судової почеркознавчої експертизи № 6562/6563/20-32/23619/20-32 від 24 вересня 2020 року, призначеної за клопотанням позивача, підпис від імені ОСОБА_5 , який міститься у рядку «Підпис» у заповіті від імені ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_11 та ОСОБА_2 від 15 квітня 1981 року, що посвідчений в.о. державного нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори Сіліченко Е.І. та зареєстрований в реєстрі за №1-1539, виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів, є придатним для почеркознавчого дослідження з метою ідентифікації особи виконавця; підпис від імені ОСОБА_5 , який міститься у рядку «Підпис» у заповіті від імені ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_11 та ОСОБА_2 від 15 квітня 1981 року, що посвідчений в.о. державного нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори Сіліченко Е.І. та зареєстрований в реєстрі за № 1-1539, виконаний ОСОБА_5 , а отже тією особою, від імені якої він зазначений. Будь-які незвичайні, незвичні (фізичний або психологічний тиск, захворювання, травми, стомлення, хвилювання, алкогольне або наркотичне сп`яніння, дія фармакологічних препаратів, незвична поза пишучого, незвичне тримання приладу для писання, відсутність або обмеження зорового контролю, температурні навантаження, тощо) збиваючи фактори, які спричинили б зміни загальних та/або окремих почеркових ознак звичайного підписного почерку ОСОБА_5 при нанесенні підпису від імені ОСОБА_5 , який міститься у рядку «Підпис» у заповіті від імені ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_11 та ОСОБА_2 від 15 квітня 1981 року, що посвідчений в.о. державного нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори Сіліченко Е.І. та зареєстрований в реєстрі за № 1-1539, на процес письма при виконанні цього підпису не впливали (т. 4 а.с. 241-251).

Під час розгляду справи судом першої інстанції експерти ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пояснювали, що експертизу проведено на підставі тих доказів, які направлено до експертної установи. Досліджувались всі документи, у яких містяться підписи ОСОБА_5 . В ілюстративній таблиці для прикладу наведені збіжності та розбіжності підпису у досліджуваному документі заповіті. Досліджуваний документ оригінал реєстру Другої чернігівської державної нотаріальної контори для реєстрації нотаріальних дій за реєстровим номером 1-1539 від 15 квітня 1981 року, відповідно до якого проведено реєстрацію складання заповіту ОСОБА_5 , не було надано для дослідження, а тому по даним питанням експертиза не проводилась. Державний нотаріальний архів Чернігівської області не повідомляли про необхідність подання для дослідження оригінал реєстру, оскільки до компетенції експертів не входить збирання документів. Вважають, що свої обов`язки виконали повністю.

За результатами висновку експерта № СЕ-19/125-21/6762-ПЧ від 12 листопада 2021 року, досліджуваний підпис у графі під номером нотаріальної дії № 1-1539, у стовпчику «Розписка про одержання оформленого документу», який розміщений у томі реєстру № 1-2 для реєстрації нотаріальних дій Другої чернігівської державної нотаріальної контори на 1981 рік з 03 квітня - 1-1361 по 07 липня - 1-2795 придатний для почеркознавчого дослідження з метою ідентифікації особи виконавця. Досліджуваний підпис у графі під номером нотаріальної дії № 1-1539, у стовпчику «Розписка про одержання оформленого документу», який розміщений у томі реєстру № 1-2 для реєстрації нотаріальних дій Другої чернігівської державної нотаріальної контори на 1981 рік з 03 квітня - 1-1361 по 07 липня - 1-2795, виконаний ОСОБА_5 .. Досліджуваний підпис у графі під номером нотаріальної дії № 1-1539, у стовпчику «Розписка про одержання оформленого документу», який розміщений у томі реєстру № 1-2 для реєстрації нотаріальних дій Другої чернігівської державної нотаріальної контори на 1981 рік з 03 квітня - 1-1361 по 07 липня - 1-2795 та досліджуваний підпис у графі «Підпис», який розміщений у оригіналі заповіту ОСОБА_5 від 15 квітня 1981 року, який зареєстрований в реєстрі за №1-1539, виконані однією особою. Досліджуваний підпис у графі під номером нотаріальної дії № 1-1539, у стовпчику «Розписка про одержання оформленого документу», який розміщений у томі реєстру № 1-2 для реєстрації нотаріальних дій Другої чернігівської державної нотаріальної контори на 1981 рік з 03 квітня - 1-1361 по 07 липня - 1-2795, виконаний ОСОБА_5 . Ознак, які б свідчили про факт впливу на процес письма внутрішніх «збиваючих» факторів (незвичний психофізіологічний стан виконавця, а саме: фізичний або психологічний тиск, захворювання, травми, стомлення, хвилювання, алкогольне або наркотичне сп`яніння, дія фармакологічних препаратів) в момент виконання досліджуваного підпису, який розміщений у графі під номером нотаріальної дії № 1-1539, у стовпчику «Розписка про одержання оформленого документу» у томі реєстру № 1-2 для реєстрації нотаріальних дій Другої Чернігівської державної нотаріальної контори на 1981 рік з 03 квітня - 1-1361 по 07 липня - 1-2795 - не виявлено. Ознак, які б свідчили про факт впливу на процес письма зовнішніх «збиваючих» факторів (незвичні умови, а саме: відсутність або обмеження зорового контролю, незвична поза, незвичне тримання приладу для писання, температурні навантаження тощо) в момент виконання досліджуваного підпису, який розміщений у графі під номером нотаріальної дії № 1-1539, у стовпчику «Розписка про одержання оформленого документу» у томі реєстру № 1-2 для реєстрації нотаріальних дій Другої чернігівської державної нотаріальної контори на 1981 рік з 03 квітня - 1-1361 по 07 липня - 1-2795 - не виявлено (т. 7 а.с. 65-74).

У судовому засіданні під час вирішення спору судом першої інстанції експерт Сергієнко О.Л., яка складала висновок № СЕ-19/125-21/6762-ПЧ від 12 листопада 2021 року, пояснювала, що обіймає посаду експерта МВС з 2015 року. Під час проведення експертизи досліджувала оригінал заповіту та оригінал реєстру для реєстрації нотаріальних дій брала для порівняння п`ять зразків із 35 наданих. Указувала, що використала для порівняння лише зразки кращої якості. Експертизу проведено з дотриманням методик, а у висновку не обов`язково має бути зазначетно, які саме зразки підпису експертом використовувалися для порівняння. У методиці проведення почеркознавчих експетриз не зазначено, скільки має бути розбіжних ознак. Розбіжні ознаки можуть впливати лише тоді, коли їх буде достатньо, не дві, коли вони зовсім відрізняються по написанню та по виконанню. Під час проведення експертизи нею подавалося клопотання про надання додаткових даних для вирішення третього запитання лише для того, щоб його уточнити. Підписи діляться на три групи: простої будови, змішаної та безбуквеної. Підпис, який виконаний в оригіналі заповіту, транскрипція буквена. Транскрипція досліджуваного підпису у графі під номером нотаріальної дії змішана. Підписи входять до частини почерку. Експерт відповідала лише на ті запитання, які визначені в ухвалі суду. Розмір оплати за експертизу залежить не від кількості поставлених запитань, а від кількості матеріла, який приходить на дослідження.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 524 ЦК Української РСР (у редакції, чинній на час складення заповіту) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно із ст. 534 ЦК Української РСР (у редакції, чинній на час складення заповіту) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Статтею 541 ЦК Української РСР (у редакції, чинній на час складення заповіту) визначено, що заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений.

За приписами ст. 544 ЦК Української РСР (у редакції, чинній на час складення заповіту), заповідач вправі в будь-який час змінити або скасувати зроблений ним заповіт, склавши новий заповіт. Заповіт, складений пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або в частині, в якій він йому суперечить. Заповідач може скасувати або змінити заповіт, подавши про це заяву нотаріусу, завідуючому державним нотаріальним архівом, а в населених пунктах, де немає нотаріусів, - посадовій особі виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів, яка вчиняє нотаріальні дії.

Згідно зі статтею 41 ЦК Української РСР (у редакції, чинній на час складення заповіту) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Угоди можуть бути односторонніми і дво- або багатосторонніми (договори).

Відповідно до положень ст. 42 ЦК Української РСР (у редакції, чинній на час складення заповіту) угоди можуть укладатися усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній).

Нормами ст. 44 ЦК Української РСР (у редакції, чинній на час складення заповіту) регламентовано, що письмові угоди повинні бути підписані особами, які їх укладають. Якщо громадянин внаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписатися, то за його дорученням угоду може підписати інший громадянин. Підпис останнього повинен бути засвідчений організацією, в якій працює або навчається громадянин, що укладає угоду, або житлово-експлуатаційною організацією за місцем його проживання, або адміністрацією стаціонарного лікувально-профілактичного закладу, в якому він перебуває на лікуванні, або органом чи службовою особою, що вчиняють нотаріальні дії.

За положенями ст. 45 ЦК Української РСР (у редакції, чинній на час складення заповіту) недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі.

Відповідно до ст. 47 ЦК Української РСР (у редакції, чинній на час складення заповіту) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

За змістом ст. 48 ЦК Української РСР (у редакції, чинній на час складення заповіту) недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

Згідно з пунктами 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (у редакції, чинній на час складення заповіту) угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Стаття 48 ЦК Української РСР (у редакції, чинній на час складення заповіту) застосовується при порушенні встановленого порядку вчинення громадянами і організаціями дій, спрямованих на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав і обов`язків, при ущемленні угодою особистих або майнових прав неповнолітніх дітей, а також в інших випадках їх невідповідності вимогам чинного законодавства, якщо для них не встановлені особливі правила визнання угод недійсними.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.

Зважаючи на вищенаведені норми та дослідивши обставини справи в сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що висновок районного суду про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам закону.

Матеріалами справи підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який за життя склав заповіт і заповів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 все своє майно в рівних частинах кожному. Заповіт посвідчено виконуючим обов`язки нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори Сіліченко Е.І., реєстровий номер 1-1539 від 15 квітня 1981 року (т. 1 а.с. 5).

Із витягу реєстру для реєстрації нотаріальних дій вбачається, що 15 квітня 1981 року засвідчено заповіт, який укладено ОСОБА_5 , за реєстровим номером 1-1539. ОСОБА_5 отримав примірник указаного заповіту, що підтверджується підписом (т. 2 а.с. 2-3).

Вважаючи складений 15 квітня 1981 року заповіт недійсним, ОСОБА_1 наполягала на тому, що підпис у ньому не є підписом спадкодавця, останній не складав жодних заповітів за життя, не підписував їх та не повідомляв про відповідні наміри. Зазначала, що відсутнє підтвердження повноважень ОСОБА_6 на виконання обов`язків державного нотаріуса Другої чернігівської нотаріальної контори та відповідно на посвідчення даного заповіту, що є окремою підставою для визнання заповіту недійсним через відсутність належної нотаріальної форми заповіту.

За результатами проведених у суді першої інстанції судових почеркознавчих експертиз № 6562/6563/20-32/23619/20-32 від 24 вересня 2020 року та № СЕ-19/125-21/6762-ПЧ від 12 листопада 2021 року, встановлено, що підписання заповіту та реєстру для реєстрації нотаріальних дій здійснено саме спадкодавцем ОСОБА_5 . Зазначене також підтверджується і висновком експерта № 1002/1003/17-24 від 22 червня 2017 року, проведеним у цивільній справі № 751/3656/16, де відповідачі були сторонами.

Твердження сторони позивача про відсутність повноважень нотаріуса ОСОБА_6 на посвідчення заповіту від 15 квітня 1981 року реєстровий номер 1-1539 спростовуються матеріалами справи, зокрема, копіями наказів начальника відділу юстиції Чернігівського облвиконкому № 23 від 27 лютого 1981 року, № 29 від 17 березня 1981 року, № 36 від 03 квітня 1981 року про прийняття ОСОБА_6 на тимчасову роботу на посаду нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори строком на 2 місяці з 02 березня 1981 року до 30 квітня 1981 року включно, у подальшому з 29 березня 1981 року ОСОБА_6 тимчасово призначено нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори.

Колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про те, що показання свідків, допитаних у судовому заіданні, стосовно відсутності за життя ОСОБА_5 інформації про наявність складеного ним заповіту, не свідчить про його недійсність, оскільки заповітом є особистим розпорядженням фізичної особи на випадок своєї смерті, який він вправі тримати в таємниці, в тому числі і факт його складення. Зазначене спростовує доводи ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції безпідставно відхилено свідчення ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 .

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції, дослідивши висновки проведених у справі судових експертиз, надавши їм належну правову оцінку з точки зору всебічності, повноти й об`єктивності експертного дослідження, а також, встановивши фактичні обставини справи, правильно виходив із недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог, оскільки заповіт відповідає вимогам ст. 541 ЦК України РСР щодо змісту, форми її укладення та волевиявлення спадкодавця, а також порядку і форми посвідчення її нотаріально повноважним нотаріусом, а отже, підстави для визнання заповіту недійсним на підставі ст. 47-48 ЦК Української РСР відсутні.

Апеляційний суд не вважає слушними доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про те, що висновки судових експертиз № 6562/6563/20-32/23619/20-32 від 24 вересня 2020 року та № СЕ-19/125-21/6762-ПЧ від 12 листопада 2021 року складені експертами упереджено, неповно, однобічно і за різними методиками, а тому не повинні враховуватися при вирішенні спору.

Судові експертизи у цивільній справі проводили атестовані судові експерти, які мають відповідну освіту, необхідну для проведення відповідного виду експертизи. При призначенні і проведенні експертиз відводи експертам не заявлялись, що підтверджується письмовими матеріалами справи, протоколами та звукозаписами судових засідань.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що висновки експертів не суперечать матеріалам справи та не викликають сумніву щодо їх правильності, тому є належними та допустимими доказами у справі відповідно до ст. 77-78 ЦПК України.

Експерти допитувались судом першої інстанції та надавали усні пояснення щодо складених висновків і за доводами апеляційних скарг не встановлено порушення регламенту проведення експертиз, тощо.

Посилання ОСОБА_1 на те, що ні в одній із експертиз, покладених в основу оскаржуваного рішення, не досліджено одночасно спірні оригінали документів з усіх питань, які ставилися перед експертами, а також те, що у заповіті відсутній підпис ОСОБА_5 , а міститься запис « ОСОБА_9 », а у реєстрі міститься підпис особи, не впливає на законність оскаржуваного рішення, оскільки за результатами проведених судових почеркознавчих експертиз № 6562/6563/20-32/23619/20-32 від 24 вересня 2020 року та № СЕ-19/125-21/6762-ПЧ від 12 листопада 2021 року достеменно встановлено, що підписання заповіту та реєстру для реєстрації нотаріальних дій здійснено саме спадкодавцем ОСОБА_5 .

Відхиляються, як безпідставні, твердження ОСОБА_4 про те, що висновок № 6562/6563/2032/23619/20-32 від 24 вересня 2020 року складено експертами на основі вільних, умовно-вільних та експериментальних зразків почерку і підпису ОСОБА_5 , що були використані і при складанні висновку експертів тієї самої установи у іншій справі № 751/3656/16-ц, нехтуючи значною частиною інших зразків, наданих позивачем і районним судом. За поясненнями експертів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 експертизу проведено на підставі тих доказів, які направлено до експертної установи. Досліджувались всі документи, у яких містяться підписи ОСОБА_5 . У ілюстративній таблиці для прикладу наведені збіжності та розбіжності підпису у досліджуваному документі заповіті.

Посилання ОСОБА_4 на те, що при складанні висновку № СЕ-19/125-21/6762-ПЧ від 12 листопада 2021 року експертом ОСОБА_7 не досліджено питання статі та вікової групи особи, якою виконано підпис від імені ОСОБА_5 в оригіналі реєстру реєстрації нотаріальних дій за реєстровим № 1-1539 від 15 квітня 1981 року, можливість її перебування у незвичному стані, не призвело до неповноти експертного дослідження, з огляду на наступне.

У висновку № СЕ-19/125-21/6762-ПЧ від 12 листопада 2021 року експертом Сергієнко О.Л. зазначено (т. 7 а.с. 65-74), що частина запитання «…Якщо так, то особою якої статі та вікової групи виконано підпис від імені ОСОБА_5 в оригіналі реєстру реєстраційних нотаріальних дій за реєстровим № 1-1539 від 15 квітня 1981 року?», - не вирішувалась, у зв`язку з відсутністю розроблених, апробованих, прийнятих та зареєстрованих в установленому порядку методик проведення судових експертиз з даних питань.

Експерт указала також, що запитання «Чи перебувала особа, яка виконала підпис від імені ОСОБА_5 в оригіналі реєстру для реєстрації нотаріальних дій за реєстровим номером № 1-1539 від 15 квітня 1981 року у незвичному стані ? Якщо так, то чи був спричинений даний стан (фізичним або психологічним тиском, захворюванням, травмами, стомленням, хвилюванням, алкогольним або наркотичним сп`янінням, під дією фармакологічних препаратів збуджуючої дії тощо?», виходить за межі компетенції експерта почеркознавця.

04 січня 2022 року ОСОБА_1 подано заяву про призначення додаткової судової почеркознавчої експертизи, яка мотивана тим, що за результатами проведеної судової почеркознавчої експертизи № СЕ-19/125-21/6762-ПЧ від 12 листопада 2021 року недослідженими залишилися питання перше та п`яте (т. 7 а.с. 140-142).

11 січня 2022 року представником ОСОБА_1 адвокатом Степаненко Р.О. у судовому засіданні подано заяву про призначення комплексної судової почеркознавчої експертизи (т. 7 а.с. 163-170) з тих підстав, що судом неодноразово призначалась почеркознавча експертиза, але за результатами її проведення відповідно до висновку № СЕ-19/125-21/6762-ПЧ від 12 листопада 2021 року недослідженими залишилися питання перше та п`яте.

Того ж дня, 11 січня 2022 року у судовому засіданні районного суду експерт Сергієнко О.Л. надала роз`яснення складеного нею висновку № СЕ-19/125-21/6762-ПЧ від 12 листопада 2021 року (т. 7 а.с. 173-175).

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 січня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення додаткової судової почеркознавчої експертизи (т. 7 а.с. 180-182). Наведене судове рішення мотивоване тим, що у судовому засіданні експертом Сергієнко О.Л. надано відповідні роз`яснення висновку № СЕ-19/125-21/6762-ПЧ від 12 листопада 2021 року, а ОСОБА_1 не наведено виняткових обставин, що дають підстави для призначення додаткової експертизи.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 січня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_14 адвоката Степаненка Р.О. про призначення комплексної судової почеркознавчої експертизи за недоведістю підстав, визначених у ст. 112 ЦПК України, за яких призначається комплексна експертиза (т. 7 а.с. 183-185).

З огляду на наведене вище, колегія суддів погоджується з тим, що матеріали справи та подані сторонами докази містять достатньо відомостей щодо дійсних обставин справи, висновки судових почеркознавчих експертиз № 6562/6563/20-32/23619/20-32 від 24 вересня 2020 року та № СЕ-19/125-21/6762-ПЧ від 12 листопада 2021 року не викликають сумнівів. Зазначене спростовує доводи ОСОБА_1 і ОСОБА_4 про необґрунтоване відхилення районним судом клопотань про призначення додаткової і комплексної судової почеркознавчої експертиз.

За викладених обставин, апеляційний суд також не вбачає необхідності у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи та клопотання ОСОБА_4 про призначення комплексної судової почеркознавчої експертизи, заявлених в апеляційних скаргах.

Не підлягає задоволенню викладене в апеляційній скарзі ОСОБА_1 клопотання про допит ОСОБА_4 як свідка, зважаючи на те, що матеріали справи містять достатньо доказів щодо дійсних обставин справи. ОСОБА_4 скористалася своїм правом і подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, в якій зазначила всі обставини, які їй відомі у даній справі.

Не знайшли свого підтвердження доводи ОСОБА_4 про те, що суд першої інстанції не залучив її до участі у справі в якості співвідповідача, чим порушив і обмежив її права при розгляді даної справи, жодного разу не викликавши та не опитавши її ні як учасника справи, ні як свідка. Як свідчать матеріали справи, в суді першої інстанції ОСОБА_4 користувалася всіми правами, визначеними ст. 43 ЦПК України, зокрема: подавала заяви про відкладення розгляду справи (т. 1 а.с. 157-159; т. 3 а.с. 45-46; т. 4 а.с. 4-6), про зупинення провадження (т. 1 а.с. 202), про проведення судових засідань без її участі (т. 2 а.с. 5, 196; т. 3 а.с. 232), про відвід судді (т. 2 а.с. 197-198), про призначення додаткової/повторної судової почеркознавчої експертизи (т. 5 а.с. 41-44), про згоду на допит її як свідка (т. 7 а.с. 117), а також апеляційні скарги на ухвалу районного суду від 25 липня 2019 року (т. 2 а.с. 231-234) та на ухвалу районного суду від 28 січня 2021 року (т. 5 а.с. 186-192). Крім того, в суді першої інстанції представник ОСОБА_4 адвокат Сагаль С.В. знайомився з матеріалами справи (т. 2 а.с. 69, 70-72; т. 4 а.с. 3; т. 5 а.с. 6).

Крім цього, ОСОБА_4 , скориставшись наданим їй процесуальним правом, зверталась з аналогічним позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання заповіту ОСОБА_5 недійсним (справа №№ 751/3656/16).

Колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_4 про упереджене та необ`єктивне ставлення з боку головуючої судді Маслюк Н.В. під час розгляду даної справи, з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що 24 липня 2019 року ОСОБА_4 скористалась правом відводу судді Маслюк Н.В. з мотивів її упередженості та необ`єктивності, подавши відповідну заяву (т. 2 а.с. 197-206).

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 липня 2019 року передано заяву ОСОБА_4 про відвід головуючої до канцелярії суду для визначення її розгляду іншим суддею із складу суду у визначеному ст. 33 ЦПК України порядку, визнавши відвід необгрунтованим (т. 2 а.с. 210-212).

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 липня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід судді Маслюк Н.В., з огляду на відсутність підстав, передбачених ст. 36, 37 ЦПК України для відводу судді. В ухвалі зазначено, що доказів на підтвердження факту упередженості судді, ОСОБА_4 не надано, обставин, які б викликали сумніви в об`єктивності та неупередженості судді не виявлено (т. 2 а.с. 216-217).

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 23 серпня 2019 року цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 липня 2019 року за заявою ОСОБА_4 про відвід головуючого судді повернуто до суду першої інстанції для усунення недоліків та вирішення питання про повернення апеляційної скарги ОСОБА_4 у частині оскарження ухвали про відвід головуючому судді (т. 2 а.с. 239).

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 в частині оскарження ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 липня 2019 року про відвід головуючого судді повернуто заявнику (т. 2 а.с. 243-244).

Ухвалою Верховного Суду від 12 листопада 2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 липня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року в частині визнання необґрунтованою заяву ОСОБА_4 про відвід головуючого судді у цивільній справі № 751/8117/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним (т. 3 а.с. 93-94).

Таким чином, подану ОСОБА_4 заяву про відвід головуючої судді вирішено в суді першої інстанції відповідно до положень, визначених у ст. 36-40 ЦПК України, що регулюють питання відводу складу суду. Суд вважає, що у апеляційній скарзі ОСОБА_4 не навела інших передбачених законом вмотивованих підстав, з огляду на які суд дійшов би висновку про обґрунтованість заявленого відводу або упередженості і необ`єктивності головуючої по справі судді.

Дійшовши вірного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції обґрунтовано скасував заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 10 грудння 2018 року шляхом заборони Другій чернігівській державній нотаріальній конторі вчиняти дії щодо видачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, суд першої інстанції, належним чином оцінивши докази у справі та встановивши відсутність належних та допустимих доказів, які б свідчили про недійсність оскаржуваного заповіту, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову і доводи апеляційних скарг цих висновків не спростовують.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Ураховуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить висновку про те, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на відповідних положеннях законодавства, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 січня 2022 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 жовтня 2022 року.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.Є. Мамонова