Справа № 285/5500/22
провадження № 2-н/0285/182/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2022 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області

Михайловська А.В., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ»( місцезнаходження майдан Перемоги, 10, м.Житомир, код ) про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , місце реєстрації - АДРЕСА_2 ) заборгованості за спожитий природний газ, інфляційних витрат та 3 % річних,

ВСТАНОВИЛА:

20.10.2022 року ТОВ «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 24833,73 грн, інфляційних витрат в сумі 453,59 грн, 3% річних в сумі 161,52 грн та судового збору.

Дослідивши матеріали заяви, приходжу до висновку про відмову у видачі судового наказу за наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Встановлено, що до заяви про видачу судового наказу не додано договору, укладеного в письмовій формі між заявником та боржником, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Натомість, долучена Заява-приєднання до умов Типового договору постачання газу побутовим споживачам, яка не підписана боржником.

Відповідно до Узагальнення Верховного Суду України «Практики розгляду судами цивільних справ у наказному провадженні» поняття та характеристика письмової форми правочину регламентується нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК). Суди по-різному розуміють зміст поняття «правочин, вчинений у письмовій формі». Деякі суди помилково вважають достатнім доказом наявності правочину будь-які письмові дані про наявність боргу. Правильною вбачається практика тих судів, що, передусім, вимагають надання заявником власне договору, підписаного сторонами. Трапляються випадки, коли власник (наймач) квартири або будинку фактично проживає у квартирі або будинку, споживає послуги з тепло-, водопостачання, водовідведення тощо, але письмового договору з ним постачальники цих послуг не укладали. Фактично заборгованість утворюється, але її не можна вважати такою, що ґрунтується на правочині, вчиненому у письмовій формі. Її розміри та підстави виникнення повинні встановлюватися судом у позовному провадженні. Тому суди в таких випадках правильно відмовляють у видачі судового наказу.

Таким чином, оскільки до заяви про видачу судового наказу не долучено договору, укладеного у письмовій формі між заявником та боржником, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, то у видачі судового наказу необхідно відмовити на підставі п. 3 ч. 3 ст. 163 та п. 1 ч. 1 ст.165 ЦПК України.

Аналогічні висновки висловлені у постановах Житомирського апеляційного суду по справах № 285/2581/22, 287/2214/21, 293/884/21 за результатами апеляційного перегляду ухвал судів першої інстанції про відмову у видачі судового наказу за заявами ТОВ «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ».

Отже, факт отримання послуг боржником та розмір визначеної заявником заборгованості не є безспірним і має доводитись в порядку позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 163, 165, 167, 260, 261 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ, інфляційних витрат та 3 % річних.

Роз`яснити заявнику право звернутись з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала, що постановлена поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Дата складення та підписання повної ухвали 28.10.2022 року.

Суддя А.В.Михайловська