Справа № 308/6236/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Хамник М.М.,

за участі секретаря судового засідання Івашко Я.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №308/6236/22 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Закарпатгаз» про визнання дій неправомірними,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до Акціонерного товариства «Закарпатгаз» в якому просить дії працівників останнього щодо демонтажу 16.07.2020 лічильника газу №002906645 в житловому будинку АДРЕСА_1 та встановленню обмінного лічильника газу протягом двомісячного строку з дати його зняття неправомірними.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що є споживачем послуг, які надає відповідач, за адресою АДРЕСА_1 .

16.07.2020 представники відповідача у його відсутності зняли лічильник газу для періодичної повірки та встановили замість нього тимчасовий лічильник.

Особа, якій працівники відповідача надали протокол №37084 від 06.07.2020 для ознайомлення та підписання не є власником житлового будинку, а ні членом сім`ї позивача. Позивач стверджує, що в порушення вимог кодексу газорозподільних систем зняття газового лічильника та складання протоколу відбулося у його відсутності. Акт на встановлення обмінного лічильника відповідачем не складався, дані щодо обсягу спожитого на ньому газу під підпис не передавались.

У своїй заяві про доповнення позову в порядку п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України від 15.08.2022, яку суд оцінює як збільшення позовних вимог, позивач стверджує, що відповідач до цього часу не встановив йому газовий лічильник, внаслідок чого довільно та безпідставно проводить подальші розрахунки спожитого газу.

Відповідач у відзиві на позов щодо правомірності демонтажу лічильника на повірку та складання протоколу про демонтаж за участю представника споживача зазначає, що відповідно до Глави 6 Розділу X Кодексу ГРС власник комерційного ВОГ або суб`єкт господарювання, що здійснює його експлуатацію на підставі відповідного договору з власником, забезпечує належний технічний стан комерційного ВОГ та його складових (зокрема ЗВТ), а також проведення періодичної повірки ЗВТ (крім населення) в порядку, визначеному главою 7 цього розділу, та відповідає за дотримання правил експлуатації комерційного вузла обліку та його складових (ЗВТ).

Споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) зобов`язаний допустити уповноважених представників Оператора ГРМ (разом з їх відповідними засобами) за пред`явленням ними службових посвідчень на власну територію (у приміщення), де встановлений комерційний ВОГ, та забезпечити їм доступ до елементів комерційного ВОГ для виконання зазначених заходів, у тому числі огляду газопроводу перед та після ВОГ. У випадку відмови в доступі чи незабезпечення допуску Оператор ГРМ має право здійснити заходи, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 Глави 9 Розділу X Кодексу ГРС перевірка комерційного ВОГ, а також контрольний огляд вузла обліку здійснюються у будь-який час доби та у присутності споживача (суміжного суб`єкта природного газу) або його представника, крім випадків, передбачених цим розділом.

Споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу), на території якого знаходиться комерційний ВОГ, має забезпечити безперешкодний доступ представникам Оператора ГРМ (іншого суб`єкта ринку природного газу, а саме ініціатора перевірки) за їх посвідченнями (документами, які уповноважують особу) до комерційного ВОГ та його складових для проведення їх перевірки або контрольного огляду вузла обліку.

Як вбачається з вимог Кодексу ГРС та Типового Договору, безперешкодний доступ представників Оператора ГРМ до комерційного ВОГ та його складових є саме обов`язком споживача, а не його правом.

Пунктом 3 Глави 8 Розділу X Кодексу ГРС передбачено, що побутовий споживач, на території та/або в приміщенні якого встановлений лічильник газу, зобов`язаний забезпечити доступ представникам Оператора ГРМ після пред`явлення ними службових посвідчень для проведення робіт з демонтажу лічильника на повірку (або його повірки на місці встановлення).

16.07.2020 працівниками AT «Закарпатгаз» у присутності представника споживача Дроботі А.В. проведено демонтаж лічильника газу для проведення періодичної повірки, на місті складено протокол №37084 щодо направлення ЗВТ на періодичну повірку, відсутні будь-які документи та докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 перебувала у даному переміщенні незаконно, а отже не мала права допускати до приміщення представників Оператора ГРМ.

На підставі викладеного, вважає позовні вимоги заявлені ОСОБА_1 до AT «Закарпатгаз» безпідставними та не обґрунтованими, а тому просить суд в їх задоволенні відмовити.

Щодо поданої заяви про доповнення позову додатковою вимогою, зазначає, що ЦПК України не передбачена можливість подання таких заяв. При цьому вказана заява не може бути розцінена як збільшення позовних вимог, оскільки вимоги не носять майновий характер.

04 жовтня 2022 року відповідачем подано додаткові пояснення до відзиву в яких він висловив свою позицію щодо додаткової позовної вимоги позивача.

У додаткових поясненнях відповідач зазначає, що як вбачається із матеріалів справи 16.07.2020 працівниками AT «Закарпатгаз» у присутності представника споживача Дроботі А.В. проведено демонтаж лічильника газу для проведення періодичної повірки, на місті складено протокол № 37084 щодо направлення ЗВТ на періодичну повірку.

В даному протоколі зазначено, що ЗВТ представником AT «Закарпатгаз» пакується в мішок, пломбується номерною пломбою №97298 та замість нього встановлюється технологічна вставка/перехідний патрубок «ТЕХВСТАВКА» на час проведення повірки, газові прилади та пристрої споживача підключені до системи газопостачання без лічильника.

Відповідно до п. 5 глави 8, Розділу X Кодексу ГРС у разі якщо на період зняття лічильника газу на періодичну повірку неможливо встановити інший, розрахунки зі споживачем здійснюються залежно від середньомісячного (середньодобового) обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або міжопалювальний) попереднього року або фактичний період споживання (опалювальний або міжопалювальний), якщо він становить менше шести місяців.

При цьому якщо лічильник газу, що перебуває у власності побутового споживача, визнаний відповідним органом у сфері метрології та метрологічної діяльності непридатним до подальшої експлуатації рішення про доцільність його ремонту приймає Оператор ГРМ, враховуючи технічні та економічні чинники.

У разі прийняття Оператором ГРМ рішення про доцільність ремонту Оператор ГРМ зобов`язаний встановити відремонтований лічильник газу побутового споживача протягом двох місяців з дати його зняття. У разі прийняття Оператором ГРМ рішення про недоцільність проведення ремонту лічильника газу Оператор ГРМ зобов`язаний протягом п`ятнадцяти робочих днів після результатів проведення періодичної повірки (але не пізніше двомісячного строку після зняття лічильника газу на періодичну повірку) безкоштовно встановити власний розрахунковий лічильник газу (аналогічного типорозміру) для подальших комерційних розрахунків і в цей самий строк повернути побутовому споживачу його лічильник газу та письмово повідомити споживача про результати проведення періодичної повірки і прийняте рішення щодо недоцільності ремонту лічильника газу. У такому разі побутовий споживач не може відмовитись від встановлення лічильника газу Оператора ГРМ.

Листам від 10.12.2021 р. та 20.12.2021 року споживач повідомлявся про необхідність допустити представників AT «Закарпатгаз» для демонтажу нового лічильника, дані листи направлялись позивачу рекомендованим поштовим відправленням, проте споживач не виконав свого обов`язку забезпечити доступ до об`єкту для належного встановлення газового лічильника, про що свідчить Акт про порушення № ZK 01109 від 20.12.2021 та № ZK від 30.12.2021.

Саме на споживача покладається обов`язок допустити представників оператора ГРМ на територію та земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система, та/або газове обладнання Споживача, та/або комерційний вузол обліку, для виконання службових обов`язків, передбачених законодавством та цим Договором (п. 1 Глави 6 Розділу 6, п. 2 Глави 9 Розділу X Кодексу ГРМ, п. 7.2 та 7.4 Типового договору розподілу природнього газу).

Відповідно до п.п. 4 та 5 Глави 1 Розділу X Кодексу ГРС «Загальні умови приладового обліку»:

-Передача (розподіл, споживання) природного газу до/з газорозподільної системи здійснюється за умови наявності комерційного вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності лічильника газу споживають природний газ за нормами споживання, встановленими законодавством, до термінів, передбачених Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», та з урахуванням вимог цього Кодексу.

-для визначення об`єму спожитого (розподіленого) природного газу по об`єкту споживача використовуються дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного ВОГ у Оператора ГРМ використовуються дані комерційного ВОГ споживача. Споживач не може відмовитись від встановлення комерційного ВОГ з ініціативи та за кошти Оператора ГРМ. В іншому випадку розподіл природного газу такому споживачу припиняється в порядку, визначеному розділом VI цього Кодексу.

Як вбачається із норм Кодексу ГРС, порушення строків встановлення лічильника газу побутовому споживачу не тягне для останнього жодних правових наслідків, проте, згідно норм Кодексу ГРС споживач не може відмовитись від встановлення комерційного ВОГ, в свою чергу така відмова споживача, вже тягне за собою відповідні правові наслідки.

Таким чином внаслідок того, що споживачу не було встановлено своєчасно приладовий облік газу, жодні його права порушено не було. У свою чергу відповідач AT «Закарпатгаз» намагалось виконати свій обов`язок по встановленню споживачу газового лічильника, проте останній представників AT «Закарпатгазу» до житлового будинку АДРЕСА_1 не допустив, що в свою чергу свідчить про відсутність вини відповідача.

У зв`язку з наведеним вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до AT «Закарпатгаз» безпідставними та необґрунтованими, а тому просить суд в їх задоволенні відмовити

Ухвалою суду від 22.06.2022 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання позивач не з`явився. Його явка в судове засідання не визнавалась обов`язковою.

Відповідач явку свого уповноваженого представника не забезпечив, подав клопотання про розгляд справи без його участі, в якому також просить суд відмовити у задоволенні позову.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для повторного відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач є споживачем природного газу, що мешкає в житловому будинку АДРЕСА_1 , який перебуває у його приватній власності.

16.07.2020 працівниками AT «Закарпатгаз» за адресою: м.Ужгород, вул.Боршоша-Кумятського, 11 в м.Ужгороді у присутності ОСОБА_2 проведено демонтаж лічильника газу для проведення періодичної повірки та замість нього вставлено технічну вставку; складено протокол №37084 щодо направлення ЗВТ на періодичну повірку.

Відповідно до ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним і газорозподільним підприємствами відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку.

Згідно з п.3,4,7 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем (далі Кодекс ГРС), договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням ст.ст.633,634,641,642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Статтею 16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» починаючи з 01.07.2015 року передбачено відокремлення функцій транспортування, розподілу та постачання природного газу.

З 01.11.2016 року введено в дію Закон України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 року, яким визначено правові засади функціонування ринку природного газу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом 2 глави 1 розділу I Кодексу ГРС цей Кодекс визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Згідно з положеннями ст.1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки (ЗВТ)- засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності, тобто це технічний засіб, який застосовується під час вимірювань фізичних величин і має нормовані метрологічні характеристики.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» передбачено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Пунктом 3 Глави 8 Розділу X Кодексу ГРМ передбачено, що побутовий споживач, на території та/або в приміщенні якого встановлений лічильник газу, зобов`язаний забезпечити доступ представникам Оператора ГРМ після пред`явлення ними службових посвідчень для проведення робіт з демонтажу лічильника на повірку (або його повірки на місці встановлення). Вказані норми кореспондується з умовами договору викладеними в п. 7.2. та 7.4. Типового договору розподілу природнього газу.

Відповідно до п.п. 2, 3 Глави 9 Розділу X Кодексу ГРМ, перевірка комерційного ВОГ, а також контрольний огляд вузла обліку здійснюються у будь-який час доби та у присутності споживача (суміжного суб`єкта природного газу) або його представника, крім випадків, передбачених цим розділом.

Побутовий споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу), на території якого знаходиться комерційний ВОГ, має забезпечити безперешкодний доступ представникам Оператора ГРМ (іншого суб`єкта ринку природного газу, а саме ініціатора перевірки) за їх посвідченнями (документами, які уповноважують особу) до комерційного ВОГ та його складових для проведення їх перевірки або контрольного огляду вузла обліку.

Системний аналіз Кодексу ГРС та Типового Договору дає підстави дійти висновку, що безперешкодний доступ представників Оператора ГРМ до комерційного ВОГ та його складових є обов`язком споживача, а не його правом.

Відповідно до п. 6 глави 8 Розділу X Кодексу ГРМ зняття лічильника газу на періодичну повірку (або його повірку на місці встановлення) здійснюється у присутності споживача (власника або наймача об`єкта побутового споживача).

Відповідно до правових висновків Верховного суду викладених постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.02.2020 року у справі №906/941/18 та Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду щодо застосування пункту 2 розділу 5 глави XI Кодексу газорозподільних систем, викладеними у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 619/431/17 особа, яка перебуває на об`єкті споживача та має доступ до його закритих приміщень, допустила представників Оператора ГРМ на об`єкт для проведення обстеження, не може вважатися неуповноваженою особою.

Кодекс ГРМ покладає обов`язок забезпечити доступ для проведення робіт з демонтажу лічильника саме на споживача. В матеріалах справи відсутні будь-які документи та докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 , яка є донькою позивача, перебувала у даному приміщенні незаконно, а отже не мала права допускати до приміщення представників Оператора ГРМ, а відтак складання Протоколу № 37084 від 16.07.2020 у відсутності самого споживача, не суперечить вимогам кодексу ГРМ, а отже дії працівників AT «Закарпатгаз» при демонтажі лічильника є законними, правомірними та такими що жодним чином не порушують права та обов`язки споживача.

Позивач також стверджує, що відповідач до цього часу не встановив йому газовий лічильник, внаслідок чого довільно та безпідставно проводить подальші розрахунки спожитого газу, у зв`язку з чим просить визнати бездіяльність відповідача щодо невстановлення газового лічильника протягом двомісячного строку з дати його встановлення неправомірною.

Оцінюючи доводи позивача суд виходить з наступного.

Відповідно з пунктом 5 глави 8 розділу Х Кодексу ГРС у разі якщо на період зняття лічильника газу на періодичну повірку неможливо встановити інший, розрахунки зі споживачем здійснюються залежно від середньомісячного (середньодобового) обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або міжопалювальний) попереднього року або фактичний період споживання (опалювальний або міжопалювальний), якщо він становить менше шести місяців.

При цьому якщо лічильник газу, що перебуває у власності побутового споживача, визнаний відповідним органом у сфері метрології та метрологічної діяльності непридатним до подальшої експлуатації рішення про доцільність його ремонту приймає Оператор ГРМ, враховуючи технічні та економічні чинники.

У разі прийняття Оператором ГРМ рішення про доцільність ремонту Оператор ГРМ зобов`язаний встановити відремонтований лічильник газу побутового споживача протягом двох місяців з дати його зняття. У разі прийняття Оператором ГРМ рішення про недоцільність проведення ремонту лічильника газу Оператор ГРМ зобов`язаний протягом п`ятнадцяти робочих днів після результатів проведення періодичної повірки (але не пізніше двомісячного строку після зняття лічильника газу на періодичну повірку) безкоштовно встановити власний розрахунковий лічильник газу (аналогічного типорозміру) для подальших комерційних розрахунків і в цей самий строк повернути побутовому споживачу його лічильник газу та письмово повідомити споживача про результати проведення періодичної повірки і прийняте рішення щодо недоцільності ремонту лічильника газу. У такому разі побутовий споживач не може відмовитись від встановлення лічильника газу Оператора ГРМ.

Відповідно до п.п. 4, 5 Глави 1 Розділу X Кодексу ГРС «Загальні умови приладового обліку» передача (розподіл, споживання) природного газу до/з газорозподільної системи здійснюється за умови наявності комерційного вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності лічильника газу споживають природний газ за нормами споживання, встановленими законодавством, до термінів, передбачених Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», та з урахуванням вимог цього Кодексу.

Для визначення об`єму спожитого (розподіленого) природного газу по об`єкту споживача використовуються дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного ВОГ у Оператора ГРМ використовуються дані комерційного ВОГ споживача. Споживач не може відмовитись від встановлення комерційного ВОГ з ініціативи та за кошти Оператора ГРМ. В іншому випадку розподіл природного газу такому споживачу припиняється в порядку, визначеному розділом VI цього Кодексу.

Отже, системний аналіз норм Кодексу ГРС дає підстави дійти висновку, що у випадку не встановлення побутовому споживачу лічильника газу Оператором ГРМ у встановлений Кодексом строк порядок нарахування обсягу споживання природного газу здійснюється згідно з пунктом 5 глави 8 розділу Х Кодексу ГРС. Разом з тим, зі змісту позову неможливо встановити, як саме вплинуло на розрахунки з відповідачем порушення строку встановлення лічильника відповідачем.

Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Згідно частини першої та другої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах.

Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/12901/17-ц (провадження № 14-503цс18) вказано, що захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 березня 2020 року в справі № 127/14593/17 (провадження № 61-1428св17) вказано, що «під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

У разі незгоди споживача (несанкціонованого споживача) з об`ємом та/або вартістю необлікованого (донарахованого) природного газу, він може оскаржити їх у судовому порядку, тоді до винесення остаточного рішення у судовій справі заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм природного газу не вважається простроченою».

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 311/2314/16, провадження № 61-35175св18, від 14 лютого 2020 року у справі № 335/2576/19, провадження № 61-22472св19, від 17 березня 2020 року у справі № 127/14593/17, провадження № 61-1428св17, від 29 жовтня 2020 року у справі № 524/2608/18, провадження № 61-5588св19, від 14 січня 2020 року у справі № 910/17955/17, провадження № 12-137гс19.

У вказаних висновках Верховний Суд, зокрема, зауважує, що вимога про визнання протиправними дій відповідача з нарахування боргу, без пред`явлення вимоги про оскарження суми нарахування, об`єму чи вартості необлікованого (донарахованого) природного газу, не є ефективним способом захисту порушених прав позивача.

Отже, вимога позивача про визнання неправомірними дій відповідача щодо невстановлення лічильника газу замість демонтованого протягом визначеного Кодексом ГРС строку без пред`явлення вимоги про оскарження суми нарахування, об`єму чи вартості необлікованого (донарахованого) природного газу не є ефективним способом захисту порушених прав позивача.

Згідно положень ч 7 ст 141 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення і звільнення позивача від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 5, 76, 133, 141, 258-260, 264-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Закарпатгаз» про визнання дій неправомірними,- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» ; адреса: 88015, м. Ужгород, вул. Погорєлова, 2.

Повне рішення складено 02.11.2022.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М. Хамник