ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 січня 2022 року

м. Харків

справа № 643/769/14

провадження № 22-ц/818/1098/22

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів Бурлака І.В., Маміної О.В.

за участю секретаря Гришиної А.О.,

учасники справи:

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»,

стягувач Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра»

боржник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Московський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 02 липня 2021 року в складі судді Довготько Т.М.,

у с т а н о в и в :

22 березня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (далі - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп») звернулось до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

Заява мотивована тим, що заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2014 року позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі ПАТ «КБ «Надра») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 6/5/2007/840-КЛ/666 від 30 травня 2007 року в розмірі 222 490,67 грн та судовий збір в розмірі 2224,90 грн.

23 липня 2020 року між ПАТ «КБ`Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «КБ» Надра» відступило шляхом продажу ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» права вимоги до боржників, в тому числі за кредитним договором № 6/5/2007/840-КЛ/666 від 30 травня 2007 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим, заявник просив суд замінити стягувача ПАТ «КБ «Надра» на правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у виконавчому листі № 643/769/14-ц, виданому Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором № 6/5/2007/840-КЛ/666 від 30 травня 2007 року.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 02 липня 2021 року у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» - відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заява про правонаступництво подана після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, що позбавляє суд можливості замінити стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

19 серпня 2021 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про задоволення заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбутися як при відкритому виконавчому провадженні, так і за відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь якій стадії процесу, незалежно від наслідків виконання рішення суду. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 496/2685/13, яка мала бути застосована судом першої інстанції під час вирішення питання про заміну сторони. Зазначає, що заміна первісного кредитора у зобов`язанні відбулася в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, а тому процесуальне правонаступництво допускається на будь якій стадії цивільного процесу.

Представник ПАТ «КБ «Надра», ОСОБА_1 ухвалу суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2014 року позов ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 6/5/2007/840-КЛ/666від 30 травня 2007 року в розмірі 222 490,67 грн та судовий збір в розмірі 2224,90 грн.

23 липня 2020 року між ПАТ «КБ» Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено договір відступлення прав вимоги,

Відповідно до даного договору № GL48N718070-I-5 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвиновою Н.М. за реєстровим № 137, ПАТ «КБ» Надра» відступило шляхом продажу ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» права вимоги до боржників, в тому числі за кредитним договором № 6/5/2007/840-КЛ/666 від 30 травня 2007 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 , разом з усіма додатками та додатковими договорами до нього.

З витягу з реєстру боржників, додатку № 7 до договору відступлення права вимоги від 23 липня 2020 року вбачається, що ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором № 6/5/2007/840-КЛ/666 від 30 травня 2007 року до ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 442 ЦПК України у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

У разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10 (провадження № 61-12076св18).

У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, підставою для заміни сторони, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу (частина перша статті 442 ЦПК України).

Передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом, і правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження. Заміна сторони виконавчого провадження внаслідок відступлення права вимоги до боржників можлива як під час виконання судового рішення, так і поза межами виконавчого провадження.

Слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Беручи до уваги вище викладене, можна дійти висновку про те, що заміна сторони у виконавчому провадженні можлива до відкриття виконавчого провадження, при відкритому виконавчому провадженні і при відсутності виконавчого провадження, тобто, при наявності невиконаного судового рішення, однак не у випадку відсутності зобов`язання боржника.

Частиною першою статті 442 ЦПК України встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина 5 статті 442 ЦПК України).

Норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно з Законом України «Про виконавче провадження». Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Отже, виходячи зі змісту статтей 512, 514 ЦК України, статті 442 ЦПК України заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги, правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, і до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

З матеріалів справи вбачається, що судове рішення у справі щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості набрало законної сили, у зв`язку з чим видано виконавчий лист.

Таким чином, особа, яка вважає себе правонаступником позивача/стягувача та бажає набути та реалізувати існуючі процесуальні права, притаманні позивачу/стягувачу (на оскарження судового рішення та/або постанови державного виконавця, подати заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), може заявити про заміну сторони у справі, ініціювавши відкриття відповідної стадії процесу.

Ураховуючи викладене, звернення ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», як правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 442 ЦПК України.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», не звернув увагу на те, що відповідно до договору № GL48N718070-I-5 про відступлення прав вимог від 23 липня 2020 року обов`язки кредитора за кредитним договором перейшли від ПАТ «КБ «Надра» до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» і відповідно ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» є правонаступником прав і обов`язків ПАТ «КБ «Надра» в частині виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором від 30 травня 2007 року № 6/5/2007/840-КЛ/666.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (п. п. 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України).

Ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заміну стягувача.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами пунктів «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судові витрати, понесені ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» за подачу апеляційної скарги, документально підтверджуються в розмірі 2 270,00 грн (а. с. 109).

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, судовий збір в розмірі 2270,00 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 2, 376 п.п. 1,4 ч.1, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» - задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 02 липня 2021 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну стягувача задовольнити.

Замінити стягувача (кредитора) Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» по цивільній справі 643/769/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6/5/2007/840-КЛ/666 від 30 травня 2007 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» 2270,00 (дві тисячі двісті сімдесят грн 00 коп.) грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 21 січня 2022 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді І.В. Бурлака

О.В. Маміна