Справа №591/348/21
Провадження № 6/591/166/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2022 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Северинової А.С.,

з участю секретаря судового засідання Рудь В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення

в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29 вересня 2021 року позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 20 вересня 2019 року в сумі 259361,27 грн. та судові витрати в розмірі 3890,42 грн.

В іншій частині вимог відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.

Постановою Сумського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишено без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 вересня 2021 року залишено без змін.

Додатковою постановою Сумського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року стягнуто з Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 4000 грн. 00 коп. у рахунок відшкодування фактично понесених судових витрат по оплаті витрат на професійну правничу допомогу.

07 жовтня 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Неговська І.В., звернувся до суду із заявою, у якій просить розстрочити виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 вересня 2021 року у справі № 591/348/21 про стягнення з нього на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором на один рік рівними частинами.

Заява мотивована тим, що згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони й відповідно до українського законодавства в Україні запроваджено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено. Внаслідок вказаних обставин, які мають особливий характер, та у зв`язку з відсутністю необхідного розміру грошових коштів та майна для погашення заборгованості в повному обсязі відповідач не може в даний час виконати зазначене судове рішення одним платежем. Разом з тим, відповідач має намір погасити заборгованість за кредитним договором № б/н від 20 вересня 2019 року, яка стягнута за судовим рішенням на користь позивача та зможе сплачувати борг щомісячно рівними частинами. Так, після ухвалення судового рішення відповідачем вже добровільно сплачено 5000 грн на рахунок позивача, вказаний у позовній заяві як рахунок для погашення заборгованості та судових витрат.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення та призначено судове засідання на 21 жовтня 2022 року.

21 жовтня 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд заяви відкладено на 04 листопада 2022 року за клопотанням представника відповідача.

В поданих до суду 04 листопада 2022 року письмових запереченнях позивач АТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що категорично не погоджується з клопотанням про розстрочення виконання рішення суду, так як вважає, що ОСОБА_1 і так досить тривалий час користувався кредитними коштами, не повертаючи їх своєчасно. Підставою для застосування ст. 435 ЦПК України є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 10 постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Позивач АТ КБ «Приват Банк» у поданих запереченнях просить розглянути справу без участі його представника за наявними матеріалами. Від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Неговської І.В. надійшла заява про відкладення у черговий раз розгляду заяви через хворобу.

Однак, відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути заяву про розстрочення виконання судового рішення за відсутності учасників справи, ураховуючи повторну неявку представника відповідача в судове засідання для розгляду заяви. До того ж, відповідач про причини своєї повторної неявки в судове засідання суду не повідомив.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що заява про розстрочення виконання рішення суду не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26.06.2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Згідно з частинами першою третьою статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Заява про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Право сторони звернутися із заявою про відстрочення виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення або розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування статей 435 ЦПК України і 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Обставинами, які утруднюють виконання рішення, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді і які безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, строки та в порядку, визначеному в ньому.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 10 постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи.

До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання. Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Отже, питання щодо надання розстрочки (відстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватися судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Обґрунтовуючи своє рішення суд приймає до уваги, що держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення від 7 червня 2005 року у справі «Фуклев проти України», заява № 71186/01, п. 84).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012).

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 17.05.2005 р. «Чижов проти України» вказано, що на державі лежить зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції.

Отже, з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає розстрочення у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для "потерпілої сторони", 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Обґрунтовуючи заяву про розстрочення виконання рішення суду, відповідач послався на введення в Україні режиму воєнного стану. Однак, на думку суду, факт запровадження в Україні воєнного стану і продовження строку його дії сам по собі не може слугувати достатньою підставою для задоволення заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду. На думку суду, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують можливість виконання ним рішення суду у повному обсязі та без затримок відповідно до запропонованого ним графіку. Крім того, користуючись кредитними коштами, ОСОБА_1 повинен був врахувати розмір своїх доходів та усвідомлювати, що він несе зобов`язання щодо своєчасного та у повному обсязі повернення коштів за укладеним з АТ КБ «ПриватБанк» кредитним договором.

Окрім того, суд враховує, що з дня ухвалення рішення у справі № 591/348/21 минуло більше одного року, тому у силу ч. 5 ст. 435 ЦПК України у задоволенні зави відповідача про розстрочення виконання рішення суду від 29 вересня 2021 року слід відмовити.

Керуючись ст. 435 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повне судове рішення складено 04 листопада 2022 року.

Суддя А.С. Северинова