Справа № 175/5292/21
Провадження № 2/175/279/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2022 року смт Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої: судді Дараган Л.В.

за участю секретаря судового засідання: Шакірової В.Ю.

розглянувши в порядку загального позовного провадження клопотання відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В:

Асоціація «Власників житлових будинків «ЗОЛОТІ КЛЮЧІ» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. сторін. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із зустрічним позовом до Асоціації «Власників житлових будинків «ЗОЛОТІ КЛЮЧІ» про визнання правочину Асоціації про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на підставі листа від 22 листопада 2021 року і позовної заяви від 02 грудня 2021 року недійсним.

В судове засідання представник позивача не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечує.

В судовому засіданні відповідачі заявили клопотання про закриття провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд, дослідивши доводи клопотання, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку про неможливість задоволення цього клопотання, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: 1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Так, із наведених вище норм закону випливає, що до компетенції загальних судів у порядку цивільного судочинства належать справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин.

Судом встановлено, що предметом цього спору є стягнення заборгованості з фізичних осіб відповідачів на користь юридичної особи позивача.

Тобто, існує цивільно-правовий спір щодо порушення прав та інтересів позивача внаслідок неналежного виконання відповідачами як власниками майна передбаченого нормами ЦК України обов`язку щодо утримання належного їм майна.

При цьому посилання відповідачів на те, що цей спір є корпоративним, не можуть бути прийнятими судом до уваги, оскільки такі посилання є необґрунтованими і безпідставними, виходячи із викладеного далі. Так, позивач є юридичною особою, непідприємницьким товариством, яке створене відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Учасники підприємницького товариства здійснюють корпоративні права як певні можливості (сукупність майнових, немайнових та організаційних прав) учасників об`єднання, що виникають на підставі членства у ній. При цьому положеннями п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів. У свою чергу, відповідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Таким чином, зважаючи на юрисдикцію судів (їх спеціалізацію) можна зробити висновок, що права та обов`язки учасників (членів) непідприємницьких товариств є виключно цивільно-правовими, оскільки відсутня вказівка на їх підвідомчість господарським судам. Так само і в цій справі відсутній корпоративний спір, оскільки він не пов`язаний зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності юридичної особи позивача. Тобто, вказаний спір не є таким, що віднесений законом до юрисдикції господарського суду.

Всі інші наведені у клопотаннях про закриття провадження у справі обставини щодо незаконності створеної юридичної особи позивача, яка не може бути позивачем у цивільному процесі, відсутності правочину, встановленого законом, відсутності інтересу суб`єкта рішення зборів засновників/учасників/членів/співвласників юридичної особи не є такими, що свідчать про те, що ця справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, оскільки вказана вище справа підлягає судовому розгляду саме в порядку цивільного судочинства, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотань відповідачів про закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 4, 19, 255 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотань відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали складено 11 листопада 2022 року.

Суддя: