Провадження № 2/752/3868/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22.02.2022 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

за участі секретаря - Потапенко Д.І.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до відповідача та просив поділити спільне майно подружжя шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартості належної Ѕ частки автомобіля HONDA ACCORD державний номер НОМЕР_1 у вигляді грошових коштів в сумі 77 683,32 грн, а також витрати на правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн та витрати по сплаті судового збору

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 24.02.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №194.

В період спільного проживання ними було придбано 07.07.2012 року транспортний засіб - HONDA ACCORD державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який був оформлений на ОСОБА_2 , який набуває статусу спільної сумісної власності.

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 30.05.2016 року шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано.

Позивач зазначає, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10.10.2019 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю - відмовлено.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задоволено, зокрема, визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину транспортного засобу - HONDA ACCORD державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Постановою від 02.07.2020 року Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково - рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10.10.2019 року в частині розподілу автомобіля HONDA ACCORD державний номер НОМЕР_1 , скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволення позову ОСОБА_1 . В іншій частині рішення залишено без змін.

Позивач просить стягнути з відповідача компенсацію його частки у спільному майні подружжя, виходячи з середньоринкова вартість транспортного засобу 155 366,64 грн.

15.11.2021 року ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

20.01.2022 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якому остання зазначає, що перебіг строку позовної давності для звернення до суду має розпочатись 25.05.2017 року, тобто з моменту подання зустрічного позову ОСОБА_1 у справі №752/8414/17, а тому просить суд застосувати строки позовної давності. Також відповідач зазначає, що у постанові Київського апеляційного суду від 02.07.2020 року, по справі №752/8414/17, було відмовлено у задоволенні позову в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину транспортного засобу. Суд також зазначив, що вказаний автомобіль був відчужений ще до подання сторонами позовів до суду, а відтак вказане майно не може бути предметом поділу спільного майна подружжя. Відповідач не погоджується з визначеною позивачем вартістю транспортного засобу та вказує про недоведеність витрат позивача на правову допомогу.

На підставі положень ст.ст.274-279 ЦПК України та відсутністю заперечень відповідача, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 лютого 2012 року між сторонами зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Приморського району Одеського міського управління юстиції за актовим записом №194.

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 30.05.2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 15.06.2016 року.

Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10.10.2019 року, по справі №752/8414/17, в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна, а саме: автомобіля HONDA ACCORD державний номер НОМЕР_1 , особистою приватною власністю - відмовлено. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задоволено, зокрема, визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину транспортного засобу - HONDA ACCORD державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Постановою від 02.07.2020 року Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково - рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10.10.2019 року в частині розподілу автомобіля HONDA ACCORD державний номер НОМЕР_1 , скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволення позову ОСОБА_1 . В іншій частині рішення залишено без змін.

При ухваленні Київським апеляційним судом рішення було встановлено, що на час звернення сторін до суду автомобіль HONDA ACCORD державний номер НОМЕР_1 був проданий і зазначене майно не може бути предметом поділу.

В силу положень ст.82 ЦПК України зазначені обставини не підлягають подальшому доказуванню.

Звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідача компенсацію вартості його частки у спільному майні подружжя, оскільки на час вирішення питання про поділ майна, воно було продано.

Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно з ст.70 Сімейного кодексу України та ст.372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, частки майна є рівними.

Згідно з ст.71 Сімейного кодексу України, майно, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 своєї постанови від 21 грудня 2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Згідно п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що саме по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє.

Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд рроти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Згідно з частиною третьою статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності.

За відсутності згоди позивача на відчуження спірного автомобіля він має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна.

Такої ж позиції дотримується ВС у справі № 755/20923/14-ц провадження № 61-10442св18.

У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року N 6-486цс16.

Судом встановлено, що позивач не надавав згоду на відчуження автомобіля, на момент продажу транспортно засобу сторони не вирішили питання про поділ майна і відповідачем в ході розгляду справи не спростовано режим спільного майна стосовно автомобіля HONDA ACCORD державний номер НОМЕР_1 .

З огляду на викладене, позивач набуває право на отримання компенсації вартості її частки у спільному майні подружжя.

У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Така правова позицію висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду: у справі N 127/7029/15-ц.

Позивач при визначенні вартості автомобіля керувався відомостями Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України щодо середньоринкової вартості подібного транспортного засобу, виначеної для оподаткування транспортних засобів податком.

Однак, такий доказ не є належним в розумінні ст.76 ЦПК України.

Відповідачем надано висновок експерта за результатами проведеного дослідження № 89/7686 про оцінку транспортного засобу, відповідно до якого вартість автомобіля HONDA ACCORD державний номер НОМЕР_1 на момент його реалізації 07.02.2017 р. становила 49854,38 гривень.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог в частині стягнення з відповідача грошової компенсації в розмірі 24927,19 гривень в рахунок вартості Ѕ частини вартості автомобіля.

Положення ст.267 ЦПК України, в даному випадку, не підлягають застосування до позовних вимог позивача, оскільки про реалізацію автомобіля, що є спільним майном подружжя він дізнався в ході апеляційного провадження в 2020 році, а отже строк для звернення до суду з даними вимогами не є пропущеним.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору, пропорційно до задоволених вимог (32%).

Витрати на правничу допомогу не підлягають стягненню з відповідача, оскільки вони не підтверджені належними доказами.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273-279, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) компенсацію його частки у спільному майні подружжя в розмірі 24927,19 гривень, судовий збір в розмірі 290,56 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя