Справа № 727/78/22
Провадження № 2-о/727/21/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2022 року Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:

головуючого - судді: Одовічен Я.В.

за участю секретаря: Філатової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернівці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Виконавчий комітет Чернівецької міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 , звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Заява обґрунтована тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру, виданого на підставі рішення Управління по комунальній власності Чернівецького міськвиконкому №8297 від 28.03.1994 року, ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

При видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно було допущено помилку, яка перешкоджає їй вільно володіти, користуватися та розпоряджатися власністю. Так, у свідоцтві про право власності на нерухоме майно її прізвище записано як « ОСОБА_2 » і не збігається із записом у паспорті громадянина України, де її прізвище записано як « ОСОБА_3 ». Внаслідок такої помилки у неї виникла невідповідність між документами, а саме паспортом та правовстановлюючим документом.

Вважає, що подібна розбіжність у прізвищі виникли при неправильному перекладі її прізвища з російської мови на українську мову.

Заявник просить встановити факт, що свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 29 березня 1994 року, виданого розпорядженням Управління комунальної власності Чернівецького міськвиконкому 28 березня 1994 року №8297, належить їй, ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 10.01.2022 року провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи за правилами окремого провадження.

Заявник подав через канцелярію суду заяву, в якій просить розглянути заяву про встановлення факту належності правовстановлюючих документів у її відсутності. Свої доводи, наведені в заяві, підтримала у повному обсязі та просила суд задовольнити їх.

Представник заінтересованої особи Виконавчого комітету Чернівецької міської ради у судове засідання не з`явився. У поданій до суду заяві просив розглянути справу у його відсутності та не заперечує проти задоволення заяви, якщо це не порушуватиме права інших осіб та просить ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у засідання усіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що заява підлягає задоволенню, так як обставини, викладені в ній знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, у відповідності до ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності оспорюваних прав.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як було встановлено судом, заявнику на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 29.03.1994 року, виданого згідно з розпорядженням від 28.03.1994 року №8297 (а.с.4).

Як вбачається із вказаного свідоцтва, у ньому прізвище заявника зазначено, як « ОСОБА_2 ».

При цьому, у паспорті громадянина України, виданого Ленінським РВ УМВС України в Чернівецькій області 29.03.1999 року, серії НОМЕР_1 , в картці фізичної особи платника податків від 22.07.2002 року прізвище заявника зазначено як « ОСОБА_3 » (а.с.5, 6).

Згідно до вимог ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як передбачено ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в свідоцтві про право власності на квартиру, виданого на підставі рішення Управління по комунальній власності Чернівецького міськвиконкому №8297 від 28.03.1994 року на право власності на квартиру АДРЕСА_1 допущено помилку у написанні прізвища заявника, а всі інші документи, які ідентифікують особу ОСОБА_1 збігаються та свідчать про дійсне її прізвище.

При цьому, суд вважає, що заявник позбавлений можливості у позасудовому порядку встановити даний факт.

Дані розбіжності не можуть бути усунуті іншим шляхом, ніж звернення до суду та перешкоджають заявнику в реалізації її права на подальше оформлення документів.

Отже, факт про встановлення якого просить заявник, має юридичне значення, при цьому спір про цивільне право відсутній.

Таким чином, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 247, 258-259, 263-265, 293-294, 315, 319, 354 ЦПК України, приймаючи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р., суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 29 березня 1994 року, виданого на підставі рішення Управління по комунальній власності Чернівецького міськвиконкому від 28 березня 1994 року, №8297, належить ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Одовічен Я.В.