Справа № 127/9600/22
Провадження № 2-о/127/183/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2022 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Ан О.В.,

за участю секретаря Поляруш І.О.

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 до суду із заявою про видачу обмежувального припису звернулася ОСОБА_1 відповідно до якої просила видати обмежувальний припис, яким заборонити ОСОБА_4 строком 6 місяців перебувати в місці проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме будинку, позначеному в технічному паспорті літерою Д-1. Мотивувала заявлені вимоги тим, що з 2007 по 2021 ОСОБА_1 перебувала у шлюбі із ОСОБА_4 , за період шлюбу та після розірвання шлюбу вона піддавалася фізичному насиллю зі сторони чоловіка, у зв`язку з цим вона була змушена звертатися до органів поліції. Дані звернення не дали результату це і стало причиною звернення з заявою про видачу обмежувального припису.

Ухвалою суду від 11.05.2022 провадження у справі відкрито.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 просила задовольнити її вимоги та зазначила, що з ОСОБА_4 проживає фактично за адресою АДРЕСА_1 довгий час, шлюб офіційно був укладений 2007 році, з заінтересованою особою мають двох повнолітніх дітей, за час проживання в період шлюбу та після його розірвання вона піддавалася фізичному та психологічному насиллю зі сторони ОСОБА_4 , це проявлялося у систематичних погрозах, психологічному тиску на неї у зв`язку з цим неодноразово зверталася до органів поліції. Вона підтвердила, що власником будинку в якому вона наразі проживає є частиною будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_4 який перейшов йому у спадок. Проте будинок який зазначений літерою Д-1 у технічному паспорті не входить до складу спадщини, а був побудований самовільно спільно із ОСОБА_4 в період фактичного проживання спільно та період шлюбу, також вона зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 та іншого житла не має, тому вважає, що має право проживати у вказаному будинку та просити суд видати обмежувальний припис. Також суду повідомила, що будинок який перейшов у спадок ОСОБА_4 є придатним для життя, та наразі там проживають якісь посторонні особи. На запитання судді чи встановлювала вона факт спільного проживання без реєстрації шлюбу із ОСОБА_4 відмовила що, ні.

Представник ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначила, що повідомлення про звернення до поліції ОСОБА_1 на спец лінію «102» не підтверджують його вини, оскільки надалі не відомо про міри які приймалися до нього та чи встановлено його вину, постанова Віницького міського суду Вінницької області від 27.10.2021 року винесена відносно ОСОБА_5 , а прізвище заінтересованої особи ОСОБА_6 . Спростовує довідку видану К/м «Корея-1», та вважає, що винесення обмежувального припису буде порушувати конституційні права заінтересованої особи, а саме право на володіння, користування та розпорядження своєю власністю.

Суд оцінивши усі докази у справі та вислухавши заявника та заінтересовану особу його представника встановив, з 06.11.2007 року по 19.04.2021 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбу (свідоцтво а.с. 44, рішення суду а.с. 46-47).

Листом Вінницького районного управління поліції Національної поліції України ГУНП у Вінницькій області від 11.11.2021 повідомлено, що відповідно до журналу звернень громадян Вінницького РУП ГУНП наявна інформація про виклики на спец лінію «102» та повідомлення про вчинення відносно ОСОБА_1 домашнього насильства в загальній кількості 14 раз за період з 2016 по 2021 рік включно (лист а.с. 6).

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.10.2021 визнано винним ОСОБА_7 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з постанови суду відомо, що 04.10.2021 року близько 18:00 год. у АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру (ображав нецензурною лайкою, погрожував) відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_8 , чим міг завдати шкоду її здоров`ю (постанова а.с. 8).

Посилання представника заінтересованої особи про різницю у прізвищах суд спростовує оскільки дата народження правопорушника, місце проживання ім`я, по батькові збігаються, отже у постанові допущено описку.

Відповідно до Screenshot з сайту судової влади на розгляді судді Бернади Є.В. знаходиться справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за вчинення домашнього насильства дата призначення до судового розгляду 10.05.2022 (а.с. 9).

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , з 09.02.2008 року (паспорт звор. сторона а.с.5).

Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 2005 року до ОСОБА_4 перейшло спадкове майно у вигляді 1/2 частини будинку з відповідною часткою господарських будівель, розташованого в АДРЕСА_1 , належної померлій спадкодавеці на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право приватної власності на будівлі, виданого на підставі рішення ВМЖУ. Відповідно до відомостей, викладених в довідці-характеристиці, виданій КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 02 вересня 2005 року № 8349, на земельній ділянці розташовано: житловий будинок з прибудовами, позначений на плані літерою «А», глинобитний, обкладений цеглою, 1973 року побудови, р гараж „Л, криниця № 1-№ 2, огорожа № 3-5. Самовільно зведені побудови: л/кухня „Б, л/кухня „Б1, сарай „В, погріб „п/В', сараї „Е, „е. „Ж, „К, вбиральні „З, „Н, сіни „б, сіни ,,а2, житловий будинок з прибуд. під літерою ,Д, кімната 1-3 площею 10,4 кв.м., кімната 2-7 площею 10,3 кв.м. в свідоцтво про право на спадщину не включені (свідоцтво на а.с.38). Отже будинок АДРЕСА_1 не є одноросібною власністю відповідача ОСОБА_4 .

Технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою АДРЕСА_1 , зазначено, що ОСОБА_4 володіє 1/2 частиною вказаного житлового будинку. Експлікацією до плану будинку входить два будинки зазначені літерою А та Д (технічний паспорт а.с. 14-20).

Довідкою виданою квартальним комітетом К/м «Корея-1» про те, що на земельній ділянці за АДРЕСА_2 житлових будинки. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок від 29.09.2005 року частина будинку під літерою «А» загальною площею 79,8 м2 та житловою - 50,1 м2 належить ОСОБА_4 за правом на спадщину по закону від 14.09.2005 року ВСІ №832781. Дана частина будинку обладнана всіма зручностями: централізоване водопостачання, енергоживлення, витоки в вигрібну яму, є ванна кімната та туалет і придатний для проживання. Будинок під літерою «Д» зведено ОСОБА_4 при спільному проживанні з дружиною ОСОБА_1 самовільно в 1992 році. Цей будинок загальною площею 77,9 м2 та житловою площею 47,5 м2. В даний час ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_9 проживають в даному будинку. Будинок також обладнаний всіма зручностями.

Терміновим заборонним приписом від 18.04.2022 року виданого інспектором СПДН ВП ВРУП ГУНП у Вінницькій області винесено терміновий заборонний припис стосовно ОСОБА_1 стосовно постраждалої особи ОСОБА_4 (а.с. 45). Отже між сторонами дійсно існують конфлікти , які призводять до порушення прав кожного зі сторін.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, врегульовано Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: 1) постраждала особа або її представник; 2) у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування; 3) у разі вчинення домашнього насильства стосовно недієздатної особи - опікун, орган опіки та піклування.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У пункті 9 частини першої статті 1 цього Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

При вирішення питання про видачу обмежувального припису, суд примймає до уваги відсутність документів про одноосібне володіння будинком під літерою Д-1 в садибі АДРЕСА_1 у ОСОБА_4 , належність йому іншого житлового помешкання - будинку під літерою А у вказаній садибі. За вказних обставин суд вважає, що право заінтересованиї особи ОСОБА_4 на володіння майном і правво на житло не буде порушено.

Документи про право власності на будинок познеачений на на плані в технічному паспорті під літерою Д-1 суду не надані. Про те заявниця стверджує, що має право на користування цим майном. Предсьавник відповідача не надала суду доказів, що спростовують це твердження позивача.

Відповідно до ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина перша статті 81 ЦПК України).

З огляду на пяснення заявниці та заінтересованої особи та його представника, реєстрацію заявниці за адресою АДРЕСА_1 , доказів вчинення ОСОБА_4 домашнього насильства до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 до ОСОБА_4 с суд вважає, що проживання колишнього подружжя в різних житлових помешканням буде сприяти їх примиренню та запобігати конфліктам між ними . Тому суд вважає за можливе задовольнити заяву.

В силу ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.1, ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст. 263-265, 273, 350-6 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис, яким заборонити ОСОБА_4 строком 6 місяців перебувати в місці проживання ОСОБА_1 , а саме в будівлі, позначеній в технічному паспорті літерою "Д-1", розташованого в садибі за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заявник: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Заінтересована особа ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя: