Справа № 128/1/22
25 травня 2022 року м. Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі
головуючого судді: Бондаренко О.І.
секретаря судового засідання: Літневської А.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.11.2017 він та уклали договір підряду, за яким відповідач зобов`язався побудувати частину житлового будинку та виконати внутрішні опоряджувальні роботи, зокрема, вистелити двір тротуарною плиткою.
Виконати договірні роботи відповідач зобов`язався до 01.03.2018. Усіх взятих на себе договірних зобов`язань відповідач не виконав, а саме: не здійснив облаштування прибудинкової території тротуарною плиткою.
В процесі переговорів з відповідачем позивач був змушений погодитись облаштовувати прибудинкову територію власним коштом, а гроші за проведені роботи відповідач обіцяв повернути.
Згідно з ч.2 604 ЦК України, зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація).
Таким чином написана відповідачем та прийнята позивачем розписка є підтвердженням укладення новаційного договору позики, яким борг відповідача перед позивачем, що виник із договору підряду внаслідок невиконання відповідачем свого первісного зобов`язання по облаштуванню прибудинкової території тротуарною плиткою, замінено на нове (новаційне) позикове зобов`язання відповідача повернути позивачу кошти в розмірі 2448 дол. США.
Однак, свого боргового зобов`язання повернути кошти за розпискою, відповідач не виконав. Позивач неодноразово звертався до відповідача за поверненням коштів, а відповідач неодноразово обіцяв повернути, але обіцяне не виконував, а зрештою взагалі перестав відповідати на спроби зв`язку з ним.
Станом на дату подачі позовної заяви до суду 04.01.2022 борг в розмірі 2448 дол. США неповернутий.
Крім того, після настання зазначеного в розписці строку повернення коштів, їх неповернення відповідачем порушено право власності позивача на відповідну грошову суму. В зв`язку з неповерненням коштів, на які у сім`ї позивача був обґрунтований певний розрахунок, позивач та його сім`я зазнали та зазнають ряду фінансових незручностей (потреба економити, відмовлятись або відкладати заплановані справи, зокрема наразі немає ресурсу здійснити облаштування горища.
Спочатку спірні кошти взагалі не повинні були вибувати із володіння/розпорядження позивача фактично у позику відповідачу це вже був вимушений крок з боку позивача, оскільки інакше, без облаштування подвір`я йому доводилось жити посеред болота). Від настання строку повернення відповідачем боргу пройшло вже 2 роки. Протягом такого значного періоду часу відповідач ухиляється від добровільного виконання взятих зобов`язань, спочатку постійно обіцяючи та обманюючи, а згодом взагалі ігноруючи позивача (при тому що сам позивач на початку пішов відповідачу назустріч). Замість того, щоб витратити кошти з користю для потреб сім`ї, позивач змушений витрачати час та нерви на намагання добитись повернення своїх грошей. Для цього позивачу доводилось постійно нагадувати про борг (бо відповідач сам про нього ніколи не згадував), пояснювати, просити (фактично виправдовуватись у своїх потребах), слухати одні й ті ж самі обіцянки «завтра-післязавтра». Вказане позивача ще й досі принижує. Внаслідок цього позивач часто перебуває у психологічно пригніченому стані, відчуває себе обманутим та незахищеним. Також моральні переживання позивача поглиблює і нечесна та непорядна поведінка відповідача. Взагалі, моральну шкоду ніколи не можна відшкодувати в дійсному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка оцінка моральних втрат особи, що робиться іншою особою, не є відповідною дійсним стражданням, тому її розмір може мати суто умовний вираз.
Розмір відшкодування повинен бути адекватним. Але при цьому варто зважати, що недооцінка моральних страждань особи також завдає особі морального збитку, тому її розмір не повинен бути образливим. Враховуючи тривалість та глибину душевних страждань позивача, характер відносин та поведінку відповідача, вимоги розумності та справедливості, розмір моральної шкоди, заподіяної позивачу та його сім`ї, позивач об`єктивно оцінює у 2000 грн. (при цьому суб`єктивна оцінка є значно вищою, але позивач вказує саме мінімальний розмір, який вважатиме емоційно-прийнятним для відчуття моральновідновної сатисфакції).
За наведених обставин позивач звертається до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь борг за новаційним договором позики згідно розписки від 30.09.2019 в розмірі 2448 дол. США; 3% річних від простроченої суми, розмір яких становить 146,88 дол. США; проценти від суми позикового зобов`язання, розмір яких становить 163,18 дол. США, моральну шкоду в розмірі 2000 грн. та понесені судові витрати.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, в разі неявки відповідача просить розглянути справу в порядку заочного розгляду, позовні вимоги свого довірителя підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, згідно ч.11 ст.1 28 ЦПК України, шляхом оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України.
Згідно п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов; відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що 03.11.2017 позивач ОСОБА_1 (як замовник) та відповідач ОСОБА_2 (як підрядник) уклали договір підряду, за яким відповідач зобов`язався побудувати частину житлового будинку та виконати внутрішні опоряджувальні роботи, зокрема, вистелити двір тротуарною плиткою (п.5 договору підряду). Виконати договірні роботи відповідач зобов`язався до 01.03.2018 (п.8 договору підряду) (а.с. 14).
Усіх взятих на себе договірних зобов`язань відповідач не виконав, а саме: не здійснив облаштування прибудинкової території тротуарною плиткою. В процесі переговорів з відповідачем позивач був змушений погодитись облаштовувати прибудинкову територію власним коштом, а гроші за проведені роботи відповідач обіцяв повернути.
Вартість невиконаних робіт та, відповідно, взятий на себе відповідачем борг визначені у розмірі саме 2448 дол. США, оскільки курс долара до гривні та розмір зобов`язання в гривневому еквіваленті, жодним чином не змінює валюту самого зобов`язання.
Свого боргового зобов`язання повернути кошти за розпискою, відповідач не виконав.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1).
Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу (ч.2).
Пунктом 1 ч.2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч.1).
Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч.2).
Відповідно до ч. ст. 875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. За укладеним між сторонами договором підряду, щодо зобов`язання по облаштуванню прибудинкової території тротуарною плиткою відповідач (підрядник) є боржником, а позивач (замовник) кредитором.
Відповідно до ст. 621 ЦК України, у разі невиконання боржником для кредитора певної роботи чи ненадання йому послуги кредитор має право виконати цю роботу власними силами або доручити її виконання чи надання послуги третій особі і вимагати від боржника відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання.
Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За загальним правилом, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, не виконане належним чином та не припинене в силу інших, передбачених договором або законом, підстав зобов`язання продовжує існувати (або якщо зобов`язання виконане не боржником зобов`язанням продовжує існувати відповідальність боржника за невиконання зобов`язання (у вигляді відшкодування збитків).
Статтею 604 ЦК України передбачено можливість припинення зобов`язання за домовленістю сторін.
Так, згідно з ч.2 604 ЦК України, зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація).
Відповідно до ст. 1053 ЦК України (Новація боргу у позикове зобов`язання): (ч.1) За домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням. (ч.2) Заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).
З аналізу вказаних норм Верховним Судом у постанові від 28.02.2018 року у справі № 346/3978/15 викладено правову позицію: «Новація - це угода про заміну первинного зобов`язання новим зобов`язанням між тими самими сторонами. Вона не припиняє правового зв`язку сторін, оскільки замість зобов`язання, дія якого припиняється, виникає узгоджене ними нове зобов`язання. Юридичною підставою для зобов`язання, яке виникає при новації, є домовленість сторін про припинення первинного зобов`язання. Угода про заміну первинного зобов`язання має договірну природу. Новація є консенсуальним, двостороннім та оплатним договором, який має правоприпинювальну природу. Істотними умовами такого договору є: предмет, вказівка на колишнє й нове зобов`язання, яке виникає замість попереднього, яке припиняється. Про намір вчинити новацію сторони повинні зазначити в договорі. Отже, умовами здійснення новації є: новий договір укладається між тими самими сторонами, які були учасниками первинного договору позики; новий правочин оформлюється укладенням сторонами так званого новаційного договору позики, який можна визначити як договір, за яким одна сторона (позикодавець) враховує суму заборгованості, що виникла з договору позики, як сума позики, а інша сторона (позичальник) зобов`язується повернути таку суму вже на виконання нових позикових зобов`язань; дотримання форми такого правочину (новаційного договору), тобто у формі, передбаченій для укладання договору позики (частина друга статті 1053 ЦК України); дійсність первинного зобов`язання.»
Статтею 1047 ЦК України (до якої відсилає ч.2 ст. 1053 ЦК України) передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі (ч.1); на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2).
Таким чином написана відповідачем та прийнята позивачем розписка є підтвердженням укладення новаційного договору позики, яким борг відповідача перед позивачем, що виник із договору підряду внаслідок невиконання відповідачем свого первісного зобов`язання по облаштуванню прибудинкової території тротуарною плиткою, замінено на нове (новаційне) позикове зобов`язання відповідача повернути позивачу кошти в розмірі 2448 дол. США.
За новим зобов`язання відповідач є позичальником (боржником), позивач позикодавцем (кредитором), а до самого зобов`язання застосовується режим позики і діють відповідні положення законодавства про позику (власне, передбачена статтею 1053 ЦПК України новація боргу у позикове зобов`язання міститься у розд.1 гл.71 ЦК України «Позика»).
Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник у встановлений строк зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі).
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Невиконане відповідачем позикове (новаційне) зобов`язання, після настання зазначеного в розписці строку повернення коштів (31.12.2019), є простроченим боргом відповідача перед позивачем в розмірі 2448 дол. США, і останній вправі вимагати його стягнення судом.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1); боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і занеможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ч.2).
Виражене в грошових одиницях зобов`язання сплатити гроші на користь іншої особи, яка, відповідно, має право вимагати виконання обов`язку зі сплати коштів, є грошовим зобов`язанням.
Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити, зокрема, три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Розрахований станом на дату позову (04.01.2022) розмір 3% річних становить 146,88 дол. США (а.с. 8).
Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких (у разі його не встановлення договором і якщо сам договір не вважається безпроцентним відповідно до ч.2 цієї статті) визначається на рівні облікової ставки Національного банку України, і які виплачуються (у разі відсутності іншої домовленості сторін) щомісяця до дня повернення позики.
Оскільки сума позики становить 2448 дол. США, що перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а тому новаційний договір позики не є безпроцентним, згідно ст. 1048 ЦК України відповідач зобов`язаний сплачувати позивачу проценти від суми позики у розмірі облікової ставки НБУ до дня повернення позики.
Розрахований станом на дату позову розмір процентів становить 163,18 дол. США (а.с. 8).
Оскільки судом встановлено, що відповідач не дотримує умов укладеного договору, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором борг не повернув, а право позивача невиконанням зобов`язання порушено, тому воно підлягає судовому захисту.
Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 2000 грн., то вони не підлягають до задоволення, оскільки відшкодування моральної шкоди передбачено ст. 1167 ЦК України, якою регулюються позадоговірні зобов`язання. В той час спірні правовідносини між сторонами є договірними і відповідними нормами передбачені санкції за порушення договору, а не відшкодування моральної шкоди.
Визначаючись щодо стягнення з відповідача судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп., що підтверджено документально (а.с. 7).
Беручи до уваги часткове задоволення вимог позивача, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 884 грн. 49 коп.
Керуючись ст. ст. 15, 16, 23, 625, 604, 1046-1050, 1053 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 76, 128, 133, 141, 224, 264, 265, 268, 273 274, 280 - 283 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 - задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_2 судовий збір в розмірі 884 грн. 49 коп.
В стягненні моральної шкоди - відмовити.
Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду позивачу подати докази розміру витрат, які він сплатив у зв`язку з розглядом справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом направлення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бондаренко