Справа № 454/2366/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2022 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

за участю секретаря Калиш В.О.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки адвоката Чернявського Р.І.,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокаль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на будівельні матеріали,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася в суд з позовом та уточненнями, в яких просить визнати за нею право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані нею при будівництві та ремонті літньої кухні по АДРЕСА_1 , відповідно до визначеного нею переліку та визнати, що загальний розмір понесених нею витрат становить 105278,79грн., в тому числі: 54042,20грн. вартість матеріалів, виробів та конструкцій; 34779,73грн. заробітна плата; 16456,86грн. загальновиробничі втрати.

Свої вимоги мотивує наступним.

Вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 та двома неповнолітніми дітьми проживають разом з її матір`ю ОСОБА_4 .

За час їх спільного проживання протягом 2015 2017 років вона з чоловіком зі згоди її матері провели капітальний ремонт літньої кухні за вказаною адресою та реконструювали її в новий житловий будинок.

Після закінчення будівництва між ними виникли неприязні відносини та відповідачка намагається виселити її з чоловіком та дітьми з вказаного житла.

Ухвалою суду від 13.11.2017р. у справі призначена судова будівельно-технічна експертиза та провадження у справі зупинено.

Ухвалою від 12.11.2018р. провадження у справі поновлено у зв`язку з не проведеною експертизою з підстав не здійснення оплати.

04.12.2018р. ухвалою суду призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі.

21.01.2019р. за наслідками повторного автоматизованого розподілу у зв`язку із заінченням терміну повноважень у судді Струс Т.В., справу передано у провадження судді Адамович М.Я.

Ухвалою суду від 21.05.2020р. поновлено провадження у справі.

05.10.2020р. ухвалою суду призначено будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження до проведення такої.

Ухвалою від 13.08.2021р. провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 04.02.2022р. первісного відповідача ОСОБА_4 замінено на правонаступника ОСОБА_2 .

Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали.

Відповідачка та її представник в судове засідання не прибули, причин неявки не повідомили, відзиву на позов та заяви про розгляд справи у їх відсутності суду не подали.

Вислухавши позивачку та її представника, дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З технічного паспорта встановлено, що по АДРЕСА_1 розташовані житловий будинок А-1 (споруджений в 1973 році), ганок а, сарай Б, літня кухня В, гараж Г, огорожа - №1, ворота - №2, замощення IV.

Відповідно до висновку експерта №8681 від 27.07.2021р., в господарських будівлях (сараї Б та літній кухні В) проведено капітальний ремонт і реконструкцію, внаслідок чого вони пристосовані до житла, під час якого використано будівельні матеріали та обладнання на суму 54042,20грн., понесено витратина заробітну плату в сумі 34779,73грн. та загальновиробничі втрати на суму 16456,86грн. Загальний розмір витрат становить 105278,79грн.

За приписами частини другої 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частиною третьою статті 331 ЦК України передбачено, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна) (абзац перший). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону.

Отже, об`єкт незавершеного будівництва за визначенням частини третьої статті 331 ЦК України за своєю правовою природою є сукупністю будівельних матеріалів, які є майном, що належить забудовнику (особі, яка на законних підставах здійснює відповідне будівництво).

В свою чергу, зі змісту позовної заяви та наявних у справі доказів встановлено, що позивачка не була і не є власником реконструйованої літньої кухні та сараю, ні земельної ділянки, на яких такі будівлі розташовані.

Окрім цього, в позовній заяві позивачка вказала, що реконструкція господарських будівель по АДРЕСА_1 з метою пристосування їх для проживання проведена протягом 2015-2017 років. Однак, з копії паспорта позивачки встановлено, що вона була знята з реєстрації місця проживання за вказаною адресою 21.08.2009р.

Жодних дозвільних документів на проведення такої реконструкції позивачкою не надано.

Поняття самочинного будівництва, правові підстави та умови визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно визначені у статті 376 ЦК України, яка унормовує відносини, що виникають у тих випадках, коли вимоги закону та інших правових актів при створенні нової речі (самочинному будівництві) були порушені.

За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво жилого будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво, або відведена не для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми, самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої із зазначених умов.

Відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, спричиняє визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.

Наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього як на об`єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України).

У розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки внаслідок таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Усі об`єкти нерухомого майна, які зведені після одержання акта приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акта приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними (пункт 3.4.1 Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України №146 від 05.09.2003р.).

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України, правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.

Таким чином, реконструкція позивачкою господарських будівель (які не є окремим об`єктом права власності та належать до житлового будинку) була здійснена без жодної правової підстави, оскільки такі господарські будівлі, як і земельна ділянка, на якій вони розташовані, їй не належать, в користування та розпорядження їй не були передані та наявності в неї дозволу власника на проживання і реконструкцію таких нею не надано. Тому, така реконструкція є самочинною.

Враховуючи встановлені судом обставини та виходячи з аналізу зазначених норм, суд дійшов висновку, що за позивачкою не підлягає визнанню право власності на будівельні матеріали, використані для реконструкції спірного об`єкта нерухомості, внаслідок якого він став придатним для проживання, оскільки такий є самочинним будівництвом.

Зазначена позиці узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом в постанові від 06.05.2020р. у справі №722/823/17-ц.

За таких підстав, позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на будівельні матеріали відмовити.

Заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , допущені ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 18.09.2017р. скасувати.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення воно може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий: М. Я. Адамович