ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6629/22 Справа № 176/552/22 Суддя у 1-й інстанції - Павловська І.А. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Максюти Ж.І.

суддів: Пищиди М.М., Свистунової О.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жовтоводський водоканал» Дніпропетровської обласної ради» про захист прав споживача та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

22 лютого 2022 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовними вимогами до Комунального підприємства «Жовтоводський водоканал» Дніпропетровської обласної ради» про захист прав споживача та зобов`язання вчинити певні дії і просить зобов`язати відповідача виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 за квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість попередніх власників квартири за період до 12 жовтня 2021 року в сумі 12 960,96 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивачка зазначила, що 12 жовтня 2021 року вона стала власницею майна, придбаного з прилюдних торгів (аукціону), а саме: квартири за адресою АДРЕСА_1 . Отримавши вказане житло у власність, вона, як добросовісний споживач комунальних послуг, звернулася до КП «ЖВК`ДОР» для укладання договору про надання комунальних послуг. Проте, під час процедури укладання договору, їй було повідомлено про наявність заборгованості за даною квартирою. У відповіді на її письмове звернення, відповідач зазначив, що за даною адресою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за яким обліковується заборгованість у розмірі 13 695,35 грн., яких 12 960,96 грн. сума боргу попереднього власника. Також, у своїй відповіді комунальне підприємство повідомило її, що підстав для списання заборгованості попередніх власників житла з її особового рахунку вони не мають та дана заборгованість залишається за нею. Вважає дії відповідача по нарахуванню їй заборгованості попередніх власників протиправними та такими, що порушують її права як споживача комунальних послуг, що змусило її звернутись до суду з даним позовом.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жовтоводський водоканал» Дніпропетровської обласної ради» про захист прав споживача та зобов`язання вчинити певні дії було відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду, позивачка ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просила рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2022 року скасувати та постановити нове рішення, яким зобов`язати відповідача виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 за квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість попередніх власників квартири за період до 12 жовтня 2021 року в сумі 12 960,96 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, позивачка зазначила, що судом не вірно було з`ясовано спірні правовідносини, які виникли між сторонами, суд невірно застосував норми матеріального права, придбання майна з торгів не містить застережень про переведення боргу попереднього власника.

05.10.2022 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення за наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про придбання майна з аукціону та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с.5)

Відповідно до довідки №973/1149 від 14 лютого 2022 року, виданої КП «ЖВК`ДОР» ОСОБА_1 по особовому рахунку НОМЕР_1 рахується заборгованість у сумі 12 960,96 грн. показання 00550 станом на 13.10.2021 року у сумі 13 879,93 грн. показання 00570 станом на 04.02.2022 року. (а.с.12)

Згідно відповіді КП «ЖВК`ДОР» від 14.02.2022 року на заяву позивачки щодо перерахунку заборгованості вбачається, що відповідач вимагає від позивачки сплати заборгованості у сумі 918,97 грн., яка утворилась вже після вступу останньої в право власності. (а.с.14). При цьому відповідач просить позивачку в разі наявності інформації щодо права володіння на дане приміщення попереднім власником, надати копії відповідних документів з метою проведення претензійно-позовної роботи для стягнення боргу зі споживачів, які фактично користувалися послугами централізованого водопостачання та водовідведення до моменту вступу позивачки в право власності даною квартирою.

З даної відповіді слідує, що відповідачем не покладено на позивачку обов`язку зі сплати боргу попереднього власника.

Відповідно до ст.1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Згідно п.1 ч.1 і ч.2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, а тому позивач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги з моменту набуття права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.525 ч.1 ЦК України).

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.520 ЦК України, боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21 липня 2005 р. № 630 послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води.

Вимоги п.2 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлюють право споживача на одержання в установленому законодавством порядку необхідної інформації про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання послуг, їх споживчі властивості тощо.

Положення п.6 вказаної статті встановлюють право споживача на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 зроблено висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Чинним законодавством не визначено механізму списання боргів за отримані житлово-комунальні послуги.

З 12 жовтня 2021 року власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є позивачка ОСОБА_1 .

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» від 16 липня 1999 року бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Для забезпечення ведення бухгалтерського обліку розрахунків за житлово-комунальні послуги на кожен об`єкт обліку (квартиру) підприємство відкриває один особовий рахунок.

Сам факт рахування за певною квартирою суми боргу не свідчить про порушення прав, у даному випадку, позивача.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не доведено, що на час розгляду справи у суді відповідачем порушуються її права, як споживача комунальних послуг.

Суд наголошує на тому, що особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, спосіб захисту порушеного права визначено законом.

Зобов`язання відповідача щодо виключення з обліку по особовому рахунку заборгованості попередніх власників не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції, прийшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 передчасно звернулася з позовом до суду, оскільки на даний час її права, як користувача послугами Жовтоводського водоканалу, відповідачем не порушуються.

Суд критично ставиться до доводів апелянта, що суд першої інстанції не прийняв до уваги висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 01.09.2020р.по справі № 686/6276/19, де зазначено, що новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати, з тих підстав, що в даній справі відповідач не вимагає від позивачки, як нового власника, провести сплату заборгованості за попереднього власника. Інших позовів до неї, як відповідача, що до стягнення заборгованості за користування водопостачанням та водовідведенням немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, а позивачка у цій справі була звільнена від сплати судового збору на підставі ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», судові витрати по цій справі відносяться на рахунок держави.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: Ж.І. Максюта

Судді: М.М. Пищида

О.В. Свистунова