Дата документу 16.11.2022 Справа № 310/390/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/390/20 Головуючий у 1 інстанції Полянчук Б.І.
Провадження № 22-ц/807/146/22 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Крилової О.В.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позову зазначено, що у липні 2019 року з метою придбання квартири АДРЕСА_1 для подальшого перепродажу, він передав відповідачу 10000 доларів США, замість цього на його ім`я відповідачем була видана довіреність на продаж квартири.

На підтвердження передачі грошей відповідачем була видана розписка.

Після спливу деякого часу відповідач виїхав з вказаної квартири, а він виставив її на продаж.

У кінці вересня до нього приїхали працівники поліції з обшуком на підставі заяви ОСОБА_2 про протиправне заволодіння квартирою.

Оскільки відповідач не повернув сплачені ним грошові кошти, просив стягнути з ОСОБА_2 безпідставно набуті 10000 доларів США, що дорівнюється 245 100 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 липня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, вирішити питання судових витрат.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище нормам процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факт передання грошових коштів відповідачу.

Колегія суддів погоджується яз вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Положеннями частини першої статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу приписів ч.1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 655 ЦК України).

Положеннями статті 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу житлової квартири, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19) зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Вирішуючи спірні правовідносини, встановлено з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що в період часу з 25.01.2014 року по 08.01.2020 здійснювалась реєстрація кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190 КК України щодо незаконного заволодіння квартирами громадян шахрайським шляхом, у тому числі 21.10.2019 зареєстровано заяву ОСОБА_2 . У графі «короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення» зазначено: в один з днів липня місяця 2019 року ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_1 , з метою шахрайського заволодіння майном потерпілого - його житлом, а як встановлено слідством для обох з них ця діяльність є одним із основним джерел доходу, останні для досягнення наміру, бажаючу увійти в довіру до потерпілого ОСОБА_2 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, познайомилися з останнім і, користуючись тим, що потерпілий малозабезпечений громадян, стали періодично приїжджати за місцем проживання потерпілого, пригощаючи ОСОБА_2 спиртними напоями та при цьому вели розмову про продаж належної йому квартири з купівлею іншої, хоча наміру купувати потерпілому інше житло не мали… Указані особи діючи з умислом, спрямованим на заволодіння квартирою потерпілого, сприяли останньому у вступі у спадщину та оформленні паспорту, яким після … заволодів ОСОБА_3 . Продовжуючи діяти з єдиним умислом, спрямованим на шахрайське заволодіння квартирою ОСОБА_2 у приватного нотаріуса оформили право на спадщину за ОСОБА_2 на квартиру по АДРЕСА_2 , а також від імені ОСОБА_2 довіреність на ОСОБА_1 та ОСОБА_4 щодо продажу цієї квартири... У липні 2019 року … з метою не допустити можливості ОСОБА_2 , від якого вже отримано розписку про отримані за продаж квартир гроші, перешкодити реалізувати їхній умисел на заволодіння квартирою … маючи на руках вищевказану довіреність від ОСОБА_2 під вигаданим приводом запропонували потерпілому проїхати з ними на автомобілі за місто, подивитися житло, яке вони йому куплять, але фактично робити цього на мали наміру (а.с. 17-27).

Згідно інформації КУ «Бердянський психоневрологічний диспансер» від 11.02.2020, ОСОБА_2 з 2009 року перебував на диспансерному обліку у лікаря-психіатра КУ «БПНД» ЗОР з діагнозом: Помірно-виражені розлади особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку. Наказом МОЗ України № 1063 від 13.05.2019 «Про визнання таким, що втратив чинності, наказу МОЗ України від 22.01.2007 № 20» облік скасовано. Продовжує отримувати амбулаторну психіатричну допомогу (а.с.28). 19 липня 2015 року приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області посвідчено свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстраційний №1292, за яким ОСОБА_2 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 (а.с. 29).

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 01.06.2020 зобов`язано ГУ ДБР у м. Мелітополі надати Бердянському міськрайонному суду розписку ОСОБА_2 про отримання грошових коштів від ОСОБА_1 , а також довіреність, яка видана ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 , оригінали яких знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0000328 (а.с. 84).

Листом від 24.06.2020 № 17-01-01/7337/9-23/2020 ТУ ДБР у місті Мелітополі надано копію довіреності та розписки (а.с. 96).

Згідно із копією довіреності від 10.07.2019 ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_1 та ОСОБА_4 вести його справи з питань, пов`язаних з оформленням моїх спадкових прав, а в подальшому продажу будь-якій особі за ціну та на умовах за своїм розсудом належну йому на праві власності квартири АДРЕСА_1 , в тому числі підписати договір купівлі-продажу, одержати належні йому від продажу об`єкту нерухомості гроші (а.с. 97).

У розписці від 10.07.2019 зазначено, що ОСОБА_2 продав за довіреністю від 10.07.2019 трьохкімнатну квартиру, що розташована АДРЕСА_2 за суму 8 500 доларів США ОСОБА_1 . Зобов`язується виїхати протягом десяти днів. Претензій не має (а.с. 99).

Колегія суддів вважає вірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що зміст розписки від 10.07.2019 року не містить у собі даних про одержання відповідачем грошових коштів від позивача, а саме текст розписки не підтверджує факт та момент передачі і отримання грошей. Зміст розписки про продаж квартири не узгоджується з укладеною в той же день довіреністю на право продажу квартири.

Суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги пояснення свідка ОСОБА_3 в частині укладення угоди купівлі-продажу квартири та передачі ОСОБА_2 грошових коштів в її рахунок, так як вони суперечать встановленим у судовому засіданні обставинам та спростовуються іншим доказами по справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що витяг з ЄРДР є недопустимим доказом, оскільки в ньому відсутній номер кримінального провадження, та отриманий вказаний доказ з порушенням порядку визначеного для отримання доказів, колегією суддів відхиляється з огляду на те, що витяг з ЄРДР, що міститься в матеріалах справи (Том 1, а.с. 17-27) містить номер кримінального провадження та є належним та допустимим доказом. Крім того, підставою для відмови у позові став не вказаний витяг, а саме відсутність та недоведеність факту передання грошових коштів.

З огляду на наведене колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України, дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про відсутність правових підстав для задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги є аналогічним вимогам позовної заяви, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та додаткового правового аналізу не потребують та не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі скаржник.

Докази та обставини, ні які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Таким чином колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 липня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22 листопада 2022 року.

Головуючий

Судді: