Справа № 136/1451/22
провадження № 2/136/378/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2022 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Липовецької міської ради (далі відповідач), у якому просила:

- визнати за позивачем право власності на весь житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача ОСОБА_2 , а після її смерті відкрилась спадщина у вигляді частки житлового будинку по АДРЕСА_1 , яку позивач прийняла. Однак, при зверненні до нотаріуса з метою оформлення частки покійної на себе, позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що згаданий будинок належав колгоспному двору, а встановити, яка часта належала співвласникам неможливо.

Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 05.10.2022 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву, витребувано спадкову справу.

Відповідачем у визначений судом строк відзиву на позов не подано, однак представник подав заяву про визнання позову та про розгляд справи без його участі.

У судове засідання позивач не з`явився, однак у своїй заяві просила суд про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити.

Суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом.

Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.

08.09.2022 до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області, звернулася позивач із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.12.2006, що відкрилася після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 . Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину ОСОБА_2 відсутні, а сестра позивача відмовилася від спадщини на її користь. Спадкоємицею на підтвердження належності спадкодавцю житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 надано свідоцтво про право власності на житловий будинок (раніше АДРЕСА_2 ) видане 20.11.1987 виконавчим комітетом Липовецької районної ради народних депутатів та довідку, видану Липовецькою міською радою від 30.11.2021 за вих. №1153. Із вищезазначених документів вбачається, що станом на 15.04.1991 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав до суспільної групи колгоспників і в ньому разом із спадкодавцем проживали члени її сім`ї: донька - позивач. Однак, позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що згаданий будинок належав колгоспному двору, а встановити, яка часта належала співвласникам неможливо.

Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як визначено в ст. ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

В силу вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а згідно з ч. 3 цієї ст. спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Крім того, згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом було встановлено, що позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.12.2006, що відкрилася після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 . За таким заповітом ОСОБА_2 заповіла позивачу все своє майно. Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину ОСОБА_2 відсутні, а сестра позивача відмовилася від спадщини на її користь. Позивач прийняла спадщину матері в силу приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК.

Однак, позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що згаданий будинок належав колгоспному двору, а встановити, яка часта належала співвласникам неможливо.

Згідно з п.п. "а" п. 6 постанови ВСУ право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Судом було встановлено, що згідно зі свідоцтва про право власності на житловий будинок (раніше АДРЕСА_2 ) нині АДРЕСА_1 , він належав колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_2 . Із довідки, виданої Липовецькою міською радою від 30.11.2021 за вих. №1153 вбачається, що станом на 15.04.1991 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав до суспільної групи колгоспників і в ньому разом із спадкодавцем проживали члени її сім`ї: донька - позивач.

Як визначено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 у разі неможливості оформлення спадкових прав у нотаріуса особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

З огляду на викладене, суд вважає, що наявність порушених прав позивача є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що ним обраний.

Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування. Крім того, представник відповідача визнав позов під час судового розгляду. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду не встановлено.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про визнання за позивачем права власності на весь житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 200, 259, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області (місцезнаходження: вул. Героїв Майдану, буд. 4, м. Липовець, Вінницький р-н, Вінницька обл., ЄДРПОУ - 04325957) про визнання права власності на житловий будинок за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на весь житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Дмитро КРИВЕНКО