Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2022 року місто Київ

Подільський районний суд м.Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

за участю: представника позивача - адвоката Козирева Ю.П.,

відповідача-1 ОСОБА_1 ,

представника відповідача-3 - адвоката Бута Д.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , неповнолітнього ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа: Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості одержання права на спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2019 р. позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою, в якому просить встановити факт її проживання однією сім`єю з вітчимом ОСОБА_5 не менш як 5 років, визнати позивачку спадкоємницею четвертої черги та змінити черговість одержання права на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер вітчим позивача ОСОБА_5 , про що того ж дня Подільським відділом РАЦС ГТУЮ у м.Києві було зроблено відповідний актовий запис № 103. Після його смерті залишилось спадкове майно, що складається з однокімнатної квартири, розташованої в Подільському районі м.Києва за адресою: АДРЕСА_1 , а також легкового автомобіля Peugeot Partner та двох земельних ділянок з кадастровими номерами :03:002:0155 та :03:002:0155 відповідно. Спадкоємцями першої черги на спадкове майно ОСОБА_5 є матір позивача - ОСОБА_1 , неповнолітній брат позивача - ОСОБА_4 та рідна донька вітчима - ОСОБА_4 . Позивач вважає, що відповідно до ст. 1264 ЦК України є спадкоємницею четвертої черги на підставі того, що проживала разом з ОСОБА_5 , його дружиною - її рідною мамою ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_6 ) та їх спільним сином - її братом ОСОБА_3 однією сім`єю більше 5-ти років, а саме з серпня 2004 року по лютий 2019 рік включно, була пов`язана з ним вітчимом спільним побутом, мала взаємні права та обов`язки як член їх сім`ї . Шлюб між її матір`ю ОСОБА_1 та її вітчимом ОСОБА_5 було зареєстровано у відділі РАЦС Подільського районного управління юстиції у м. Києві 21 травня 2005 року, про що було складено відповідний актовий запис № 137. Сімейні стосунки між позивачкою та спадкодавцем виникли орієнтовно з 2005 року, саме тоді коли її матір зареєструвала шлюб зі спадкодавцем, однак проживати спільно вони почали ще з 2004 року. Місцем її постійного проживання з 2004 року стала однокімнатна квартира, яка розташована в АДРЕСА_1 . За даною адресою були зареєстровані: позивачка, її вітчим, її матір, її брат, а пізніше і її донька. Фактом підтвердження позивачки постійного місця проживання за вищевказаною адресою є витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання та додатково може бути пітверджений показами сусідів, перелік яких буде окремо зазначено в заяві про виклик свідків. В той самий час, факт родинних відносин зі спадкодавцем підтверджується її свідоцтвом про народження в якому вбачається, що ОСОБА_7 (після шлюбу ОСОБА_8 ) є її матір`ю та свідоцтвом про шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . 21 березня 2018 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_9 і змінила прізвище з ОСОБА_10 на ОСОБА_11 , але продовжувала проживати зі спадкодавцем до кінця лютого 2019 року (до смерті ОСОБА_5 ), мамою позивачки та братом разом однією сім`єю із-за систематичних проблем зі здоров`ям у її вітчима, перебуванні його в безпорадному стані, опіки за ним та необхідністю допомоги йому в лікуванні, придбаванні необхідних ліків, обслуговувані його фізичних потреб, супроводі його до медичних закладів, готувані дієтичної їжі, прибирані нашої квартири та його матеріальному забезпечені. Протягом всього часу спільного проживання зі спадкодавцем позивачка систематично прибирала нашу квартиру, готувала для нього дієтичну їжу, купувала йому ліки, супроводжувала його до медичних закладів, поздоровляла його зі святами, давала поради, всіляко морально підтримувала свого вітчима, сплачувала комунальні послуги, приймала безпосередню участь у виконані в квартирі всіх ремонтних робіт та здійснювала інші дії, які були необхідні для опіки та лікування ОСОБА_5 . Через тяжку хворобу вітчима, яка була в основному викликана хворобою сердцево-судиної системи, вітчим позивачки систематично перебував в безпорадному стані. Безпорадній стан спадкодавця був в тому, що мій вітчим був часто нездатний до самообслуговування своїх фізіологічних потреб та потребував систематичної сторонньої допомоги, яку позивачка йому надавала під час його тяжкої хвороби. Його супроводжували систематичні головні болі, погана координація, болі в області серця та печінки. Особливо потрібно наголосити на фізичному стані її вітчима під час та після настання інсульту в березні 2018 року. Після того, стан здоров`я її вітчима значно погіршився і він став потребувати ще більш дбайливого відношення до його меню та режиму харчування, частішому відвідуванні медичних закладів та прийомі ліків, пересувався переважно за сторонньої допомоги. Для лікування її вітчима позивачка постійно супроводжувала його до лікарів, опікувалась його здоров`ям та матеріально його забезпечувала. Беспорадний стан її вітчима підтверджується медичною документацією та може бути додатково підтверджений членами моєї сім`ї (мати, брат, мій чоловік), сусідами, які постійно спостерігали та бачили важкий стан здоров`я мого вітчима. На початку березня 2017 року позивачка влаштувалась на роботу і почала заробляти в середньому 11000 грн на місяць. Отже, з цього моменту в неї з`явилась реальна можливість допомагати вітчиму матеріально, купуючи для нього необхідні продукти харчування для готування дієтичної їжі, ліки, розраховуватись в поліклініках та лікарнях за інші послуги, які були необхідні її вітчиму для лікування, сплачувати комунальні послуги та інше.

Ухвалою від 02.01.2020 року провадження у вказаній справі було відкрито з призначенням розгляду за правилами загального позовного провадження.

Через канцелярію суду відповідач ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву, в якій зазначає, що вона не заперечую проти задоволення позовних вимог позивача, одночасно підтверджує факти, перелічені в позовній заяві.

08.02.2021 р. протокольною ухвалою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідачем ОСОБА_4 до суду поданні письмові пояснення, в яких просила відмовити у задоволені позовних вимог та зазначає, що неправдивою інформацією є твердження позивача у своєму позові про те, що саме вона приймала безпосередню участь у виконанні в квартирі всіх ремонтних робіт, купувала ліки для спадкодавця тощо. Так, у вересні 2019 року безпосередньо від ОСОБА_1 відповідачу стало відомо про те, що остання нібито отримала в борг від гр. ОСОБА_12 (місце проживання невідоме) грошову суму у загальному розмірі 425,000 грн., які витратила на ремонт у квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , лікування чоловіка (тобто батька відповідачки ОСОБА_5 ), встановлення вікон і балкону та інші витрати пов`язані з її сім`єю. На підставі наданих їй ОСОБА_1 фотокопій документів, а саме договору підряду № 1 від 20.01.2010 року з додатками та актом виконаних робіт, ремонт у квартирі здійснювався силами гр. ОСОБА_13 . Позивачка намагається у своєму позові переконати суд у тому, що вона своїми силами та коштами «доглядала» ОСОБА_5 , який знаходився у «безпорадному стані», приховує або не володіє насправді інформацією про розмір пенсії, яку за життя отримував ОСОБА_5 .

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Пояснив, що безпорадний стан померлого ОСОБА_5 підтверджується медичними документами та показами свідків, відповідного медичного висновку сторона позивач не має.

Відповідач ОСОБА_1 , яка діє і як законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 , в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі та надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві обставинам.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував в повному обсязі проти задоволення позовних вимог та надав пояснення, аналогічні викладеним в поданих письмових поясненнях.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, засобами поштового зв`язку подав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 28.02.2019 року, виданого Подільським районним у місті Києві відділом державнгої реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві.

Як вбачається з матеріалів справи, на час смерті ОСОБА_5 перебував в шлюбі, зареєстрованому 21.05.2005 р. (актовий запис відділу РАЦС Подільського РУЮ у м.Києві за № 281) з ОСОБА_14 .

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_5 є батьком неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Встановлено, що 11 квітня 2019 року (у встановлений ст.1270 ч.1 ЦК України 6-місячний строк з часу відкриття спадщини) із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_15 до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори звернулися відповідач ОСОБА_1 (як дружина) та неповнолітній ОСОБА_3 (як син), який діяв за згодою своєї матері ОСОБА_1 як законного представника, в зв`язку з чим нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 254/19 до майна померлого.

Згідно спадкової справи, 19 червня 2019 р. (у встановлений ст.1270 ч.1 ЦК України 6-місячний строк з часу відкриття спадщини) до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_15 також звернулась відповідач ОСОБА_4 (як дочка).

Дані обставини визнаються обома сторонами та підтверджені відповідними письмовими доказами.

Крім того, як вбачається з матеріалів цивільної справи та спадкової справи, 07.10.2019 р. (тобто поза межами встановленого законом строку на прийняття спадщини) до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори звернулась позивач ОСОБА_2 , яка зазначила про те, що відповідно до ст.1264 ЦК України віднесена до спадкоємців за законом 4 черги, оскільки проживала зі спадкодавцем не менше 5 років до часу відкриття спадщини (з 2004 р. по кінець лютого 2019 р.).

16.10.2019 р. листом за вих.№ 3755/01-16 державний нотаріус Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С. повідомлено позивача про те, що вона не відноситься до спадкоємців 1 черги та не має права на отримання спадщини.

Перевіряючи твердження позивача та заперечення відповідача ОСОБА_4 , суд виходить з такого.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Спадкування за законом здійснюється у наступній черговості (при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 ЦК України): - перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України); - друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст.1262 ЦК України); - третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця (ст.1263 ЦК України); - четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст.1264 ЦК України); - п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування (ст.1265 ЦК України).

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.

На «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають такі юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п`ятої черги.

За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Аналогічний правовий виносок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.10.2019р. року у справі № 552/8452/17 (провадження № 61-48561св18).

У своїй позовній заяві позивач просить суд змінити черговість спадкування та визнати за нею право на спадкування за законом разом із спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підставами для зміни черговості спадкування позивач вважає спільне проживання з померлим, догляд за ним, а саме: готування їжі, прибирання квартири, купуванням ліків, оскільки ОСОБА_5 , як стверджує позивач, знаходився у безпорадному стані.

Допитані з боку сторони позивача свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які є сусідами померлого ОСОБА_5 , а також свідка ОСОБА_12 , яка є знайомою родини ОСОБА_8 та, згідно спадкової справи, кредитором спадкоємців, які показали, що ОСОБА_2 постійно проживала з померлим ОСОБА_5 і доглядала його, оскільки останній хворів та не працював.

На підтвердження безпорадного стану ОСОБА_5 позивачем надані копії медичних документів (амбулаторної картки ОСОБА_5 , виписки з історії хвороби, консультативні висновки тощо, в яких відображений діагноз захворювань, що були у ОСОБА_5 у різні періоди, призначене лікування).

При цьому, згідно довідки про причину смерті, виданої відділом судово-медичної експертизи трупів Київського міського бюро судово-медичної експертизи від 28.02.2019 р., копія якої міститься в спадковій справі, причиною смерті ОСОБА_5 є хронічна ішемічна хвороба серця.

Згідно експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 11.04.2019 р. № 65, копія якого надана позивачем, захворювання, що призвело до смерті, пов`язане із виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , він помер у віці 57 років.

Однак наявність такої хвороби та вік померлого, на думку суду, безпосередньо не вказує на необхідність спеціального догляду чи неможливість самостійного обслуговування спадкодавцем власним життєвих потреб.

Отже, суд не приймає до уваги дані документи та покази свідків як недопустимі, оскільки для оцінки інформації, яка міститься в наданих позивачем копіях медичних документів необхідні спеціальні знання, а позивач не надала до суду висновки відповідних фахівців у галузі медицини щодо кваліфікації фізичного стану спадкодавця як «безпорадного», а також те, що він потребує сторонньої допомоги.

Також за наданими документами неможливо встановити період часу, який, як стверджує позивач, ОСОБА_5 перебував у безпорадному стані, адже за нормою ч.2 ст. 1259 ЦК України для отримання права на зміну черговості у спадкуванні необхідно саме тривалий час опікуватись спадкодавцем.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, Подільським УП було відкрито кримінальне провадження за фактом смерті ОСОБА_5 (спадкодавця) № НОМЕР_2 . Також з витягу вбачається, що труп спадкодавця був виявлений у Дитячому навчальному закладі № 777 по просп. Свободи, 2-Б в м. Києві.

Такі обставини свідчать про те, що спадкодавець дійсно до моменту своєї смерті виконував трудові функції у Дитячому навчальному закладі № 777, а отже не міг знаходитись у безпорадному стані, спростовує доводи позивача про потребу у сторонньому догляді.

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження факти, з яким закон пов`язує право на зміну черговості спадкування.

Аналізуючи вищевказані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд доходить висновку, що вимоги щодо зміни ОСОБА_2 черговості одержання права на спадщину після ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , відсутні, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність вище перелічених юридичних фактів у їх сукупності, зокрема, безпорадного стану спадкодавця, за наявності яких у ОСОБА_2 могло виникнути право на зміну черговості спадкування з підстав, передбачених частиною другою статті 1259 ЦК України, самі по собі обставини похилого віку спадкодавця, наявність в нього вікових захворювань та допомога останньому по господарству не можуть бути підставами для висновку, що він знаходився у безпорадному стані.

Крім того, суд вважає, що вимоги про встановлення факту проживання позивача однією сім`єю зі спадкодавцем більш 5 років на час його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) не засновані на законі, оскільки згідно надано свідоцтва про шлюб ОСОБА_18 з 21.03.2018 р. (тобто майже за рік до смерті ОСОБА_5 ) перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 , а тому в силу вимог СК України є однією сім`єю зі своїм чоловіком.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, то відповідно до ст.141 ЦПК України не підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позову судовий збір.

На підставі викладеного, ст.ст.1216-1218, 1223, 1258, 1259, 1269, 1270, 1272, 1299 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , неповнолітнього ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа: Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості одержання права на спадкування - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач, яка діє і як законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 );

Відповідач - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_5 ).

Суддя Н. М. Ларіонова