1Справа № 2-216/2010 4-с/335/11/2022
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2022 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання Якимової О. С., представника заявника ОСОБА_1 , представника стягувача Приставка Р.О., приватного виконавця Шавлукової З.А. , розглянувши у відкритому судовому в залі суду у м. Запоріжжя засіданні скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової Заіри Арсенівни, зацікавлена особа Акціонерне товариство «Мета Банк»,

ВСТАНОВИВ:

21.01.2022 ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової Заіри Арсенівни, зацікавлена особа Акціонерне товариство «Мета Банк».

В обґрунтування скарги зазначав, що 03.02.2010 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя було ухвалено рішення по справі № 2-216/2010 про солідарне стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «МетаБанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 86537,99 грн., а також судового збору в розмірі 865,38 грн. та витрат на ІТЗ у сумі 30,00 грн. 14.01.2021 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя виніс ухвалу, якою заяву Акціонерного товариства «МетаБанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання задовольнив. На підставі зазначеної ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по справі № 335/10402/20 від 14.01.2021 року в подальшому 16.02. 2021 року Приватний виконавець Шавлукова З.А. за заявою АТ «МетаБанк» відкрила виконавче провадження № 64524275 відносно ОСОБА_2 та виконавче провадження № 64528075 відносно ОСОБА_5 20.04.2021 року. Постановою Запорізького апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.01.2021 року по справі № 335/10402/20 за заявою АТ «МетаБанк», боржники: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання, задоволено частково.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.01.2021 року по справі № 335/10402/20 скасовано та направлено справу № 335/10402/20 на новий розгляд до суду першої інстанції. 17.08.2021 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у; задоволенні заяви Акціонерного товариства «МетаБанк», заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання, відмовлено. Ухвала набрала законної сили. Таким чином на сьогодні відпала підстава на якій видавалися вищезазначені виконавчі листи.

Станом на день подання даної скарги на бездіяльність приватного виконавця виконавче провадження № 64524275 перебуває в стані «відкрито». У зв`язку з зазначеним, 12.01.2022 року Представник Заявника звернувся до Приватного виконавця, ОСОБА_6 , з заявою про закінчення виконавчого провадження № 64524275. Проте, приватний виконавець відмовила у закінченні виконавчого провадження № 64524275, аргументуючи свою відмову наступним: «законодавець не відносить до підстав закінчення виконавчого провадження скасування ухвали про поновлення пропущеного строку для пред 'явлення виконавчих листів до виконання».

Вважаючи відмову неправомірною та такою, що порушує права заявника, заявник просив визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області, Шавлукової Заіри Арсенівни, яка полягає у не закінченні виконавчого провадження № 64524275 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів. Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області, Шавлукову Заіру Арсенівну закінчити виконавче провадження № 64524275 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», відносно ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Ухвалою судді від 18.02.2022 відкрито провадження за скаргою та призначено розгляд скарги.

21.04.2022 року від приватного виконавця Шавлукової З.А. надійшли заперечення на скаргу, в яких виконавець зазначав, що скаржником було порушено встановлені Законом строки для звернення зі скаргою до суду, а отже, це є підставою для залишення даної скарги без розгляду. Скаржник стверджує, що виконавець зобов`язана закінчити виконавче провадження №64524275 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ. Однак, станом на теперішній час рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по справі №2-216/10 (на підставі якого видано виконавчий лист) - є чинним та судом не скасоване. В той же час ухвала про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання не є тим документом, на підставі якого виданий виконавчий лист. Про це свідчить хоча б той факт, що виконавчий лист був виданий значно раніше, ніж оскаржена ухвала. Як на підставу для задоволення даної скарги скаржник посилається на ухвалу, видану 22.12.2021 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя по справі №2-216/2010, якою боржнику відмовлено у визнанні виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню. Однак в тексті зазначеної ухвали навпаки прямо зазначене наступне: «відсутні підстави стверджувати, що підставою для видачі виконавчих листів була саме ухвала суду про поновлення строку на їх пред`явлення до виконання. Крім того., пред`явлення стягувачем виконавчих листів до виконання хоча і відбулось після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання, однак який було поновлено судом ухвалою від 14.01.2021. Станом на момент звернення стягувана до приватного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження вказана ухвала була чинною. Отже, виконавчі листи були пред явлені у межах відповідного строку, який було стягувачеві поновлено судом.»

Ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» містить вичерпний перелік підстав для закінчення виконавчого провадження.

При цьому законодавець не відносить до підстав закінчення виконавчого провадження скасування будь-яких інших судових рішень (окрім того, що безпосередньо підлягає примусовому виконанню та на підставі якого видано виконавчий лист), в тому числі ухвали про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Виконавець на має права на власний розсуд тлумачити норми закону та приймати ті рішення, які не передбачені чинним законодавством.

А отже відмова у закінченні виконавчого провадження №64524275 є обгрунтованою, а скарга є такою, що не підлягає задоволенню. 04.05.2022 року від заінтересованої особи АТ «Метабанк» надійшли заперечення на скаргу, в яких стягувач зазначав, що строк звернення з вказаною скаргою пропущено, а тому і підстави для її задоволення відсутні. Скаржник, звернувся до суду з неналежною вимогою про зобов`язання приватного виконавця закінчити виконавче провадження №64524275 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з наступним. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2010 року (справа №2-216/2010) на підставі якого видано виконавчі листи, набуло законної сили 14.02.2010 р. ,та не скасоване. Крім того, станом на день розгляду справи, рішення суду не виконане. А отже, заявник вводить суд в оману, посилаючись що саме на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя 14.01.2021 було видані виконавчі листи. Вважає, що скаржник помилково ототожнює рішення суду про стягнення боргу на підставі якого видано виконавчий лист та ухвали про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, яка є різновидом судового рішення, оскільки вказаною ухвалою спір по суті не вирішувався і з заявника згідно з цією ухвалою жодні суми стягнуті не були. Відтак, відсутні підстави стверджувати, що підставою для видачі виконавчих листів була саме ухвала суду про поновлення строку на їх пред`явлення до виконання. Крім того виконавчий лист видано 13.07.2020 року, тобто раніше винесення ухвали про поновлення строку пред`явлення на виконання. Отже, рішення на підставі якого видано виконавчий документ не скасоване, нечинним не визнано, крім того, виконавчий документ на підставі якого відкрито виконавче провадження визнано судом належним виконавчим документом та відмовлено заявникам у визнанні його таким що не підлягає виконанню ( Ухвала Орджонікідзевського районного суду по справі 2-216/10 від 22.12.2021 р.), тому виконавче провадження не може бути закінчено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Вищевикладене свідчить, що приватний виконавець Шавлукова З.А. діяв відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та в межах своїх повноважень, а тому просив у задоволенні скарги відмовити.

У судовому засіданні представник заявника скаргу підтримав і просить її задовольнити у спосіб, який вказано у скарзі у повному обсязі.

У судовому засіданні приватний виконавець проти задоволення скарги заперечує. Зазначила, що передбачений п. 5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» не може застосовуватися як підстава для закінчення виконавчого провадження у даних правовідносинах, вона діяла в межах закону, а тому надавши пояснення аналогічні за змістом із відзивом на скаргу, просить у задоволенні скарги відмовити.

У судовому засіданні представник стягувача проти задоволення скарги заперечує з підстав, що викладені у письмових запереченнях.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги та матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.447, 451 Цивільного процесуального кодексу України(далі ЦПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Як передбачено ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Судом встановлено, що заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2010 задоволено позов публічного акціонерного товариства «Мета Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення суми боргу за кредитним договором (справа № 2-216/2010) та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «МетаБанк» заборгованість за кредитним договором розміром 86 537,99 грн. та судові витрати. Рішення суду набрало законної сили 15.02.2010.

13.07.2020 за заявою стягувача АТ «МетаБанк» за вказаним рішенням було видано два виконавчих листи № 2-216/2010 про стягнення з відповідачів заборгованості у зазначеному вище розмірі. Строк пред`явлення виконавчих листів до виконання до 15.02.2013.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.01.2021 заяву АТ «МетаБанк», боржники ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання задоволено та: визнано поважними причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа № 2-216/10, виданого 13.07.2020 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя на підставі рішення від 03.02.2010 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на користь АТ «МетаБанк» заборгованості за кредитним договором розміром 86 537,99 грн, а також судового збору розміром 865,38 грн. та витрат на ІТЗ розміром 30,00 грн.; поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа щодо ОСОБА_2 , виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 13.07.2020 у справі за позовом ПАТ «МетаБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «МетаБанк» заборгованості за кредитним договором розміром 86 537,99 грн., а також судового збору розміром 865,38 грн. та витрат на ІТЗ розміром 30,00 грн.;поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа щодо ОСОБА_5 , виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 13.07.2020 у справі за позовом ПАТ «МетаБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь АТ «МетаБанк» заборгованості за кредитним договором розміром 86 537,99 грн., а також судового збору розміром 865,38 грн. та витрат на ІТЗ розміром 30,00 грн.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 20.04.2021 ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.01.2021 скасовано, а справу направлено на новий розгляду до суду першої інстанції

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.08.2021 (справа № 335/10402/20, провадження № 6/335/165/2021) у задоволенні заяви АТ «МетаБанк», заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання відмовлено.

Відповідно до частини першої статті 261 Цивільного процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала від 14.01.2021 набрала законної сили 14.01.2021 та була обов`язковою для виконання, зокрема і приватним виконавцем.

Вже після відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження, 20.04.2021 вказана ухвала суду була скасована Запорізьким апеляційним судом.

20.09.2021 ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в особі представника адвоката Черкашина І.І. звернулись до суду із заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 22.12.2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в особі представника адвоката Черкашина Івана Івановича про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, відмовлено. Вказана ухвала набрала законної сили і оскаржена в апеляційному порядку не була.

Звертаючись до суду із даною скаргою, заявник вважає що приватний виконавець неправомірно відмовила у закінченні виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

У пункті 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є підставою для закінчення виконавчого провадження.

В цей же час, заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2010 у справі № 2-216/2010, на підставі якого були видані виконавчі листи, не скасоване та є чинним.

Таку підставу для закінчення виконавчого провадження як скасування ухвали, якою було поновлено строк для пред`явлення вже виданих на підставі чинного судового рішення виконавчих листів, Закон України «Про виконавче провадження» не містить.

Із матеріалів справи не вбачається, що заочне рішення суду, на підставі якого виданий виконавчий лист, не чинне та скасоване, а сам виконавчий лист не визнаний таким, що не підлягає виконанню, а отже відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи наведене, суд вважає, що приватний виконавець при прийнятті рішення про відмову у закінчені виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, а тому неправомірної бездіяльності ним допущено не було.

Посилання представника заявника, який ототожнює таку підставу для закінчення виконавчого провадження на підставі п.5 ч.1 ст.29 Закону України «Про виконавче провадження», як їх видача у справі, в якій рішення було скасоване, із скасуванням ухвали про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, яка є різновидом судового рішення, не заслуговують на увагу, оскільки вказаною ухвалою спір по суті не вирішувався і з заявників згідно з цією ухвалою жодні суми стягнуті не були. Відтак, відсутні підстави стверджувати, що підставою для видачі виконавчих листів була саме ухвала суду про поновлення строку на їх пред`явлення до виконання.

Крім того, пред`явлення стягувачем виконавчих листів до виконання хоча і відбулось після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання, однак який було поновлено судом ухвалою від 14.01.2021. Станом на момент звернення стягувача до приватного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження вказана ухвала була чинною. Отже, виконавчі листи були пред`явлені у межах відповідного строку, який було стягувачеві поновлено судом.

До того ж, виконавчий лист видано 13.07.2020 року, тобто раніше винесення ухвали про поновлення строку пред`явлення на виконання. Отже, рішення на підставі якого видано виконавчий документ не скасоване, нечинним не визнано, крім того, виконавчий документ на підставі якого відкрито виконавче провадження визнано судом належним виконавчим документом та відмовлено заявникам у визнанні його таким що не підлягає виконанню, а відтак приватний виконавець не мав правових підстав для закінчення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», а тому підстав для визнання неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області, Шавлукової Заіри Арсенівни, яка полягає у не закінченні виконавчого провадження № 64524275 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області, Шавлукову Заіру Арсенівну закінчити виконавче провадження № 64524275 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», відносно ОСОБА_2 про стягнення коштів судом не встановлено.

Крім того, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи (п. а ч. 1 ст. 449 ЦПК України).

Так, відповідь приватного виконавця, ОСОБА_6 , що оскаржується, була отримана електронною поштою 14.01.2022 року представником заявника, адвокатом Булдигіною М. С., а скарга подана до суду (поштою) 21.01.2022 року, а тому, на думку суду, підстав для залишення скарги без розгляду, як про те зазначають стягувач і приватний виконавець, немає.

Отже, враховуючи, що відсутні передбачені п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» для закінчення виконавчого провадження, приватним виконавцем бездіяльності допущено не було і правові підстави для зобов`язання приватного виконавця закінчити виконавче провадження на підставі п. 5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні, тому скарга ОСОБА_2 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової Заіри Арсенівни, зацікавлена особа Акціонерне товариство «Мета Банк», відмовити у повному обсязі.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Вступна та резолютивна частина ухвали виготовлена у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 19.05.2022 року. Повний текст ухвали складено 23.05.2022 року

Суддя: Ю.В. Апаллонова