Провадження № 2/761/527/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Вдовкіній Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ваканда» до ОСОБА_1 , неповнолітнього ОСОБА_2 , законним представником якого є його батько ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація, Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Відділ опіки та піклування Управління соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Ваканда» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , неповнолітнього ОСОБА_2 , законним представником якого є його батько ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Шевченківська районна в м.Києві державна адміністрація, Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації, Відділ опіки та піклування Управління соціального захисту населення Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, у якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 , а також усунути йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом зняття відповідачів з реєстрації у вказаній квартиру.

Свої вимоги з врахуванням збільшення їх розміру позивач обґрунтовує тим, що він, як правонаступник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», набув у власність квартиру АДРЕСА_1 , на підставі іпотечного договору з врахуванням усіх змін, доповнень і додатків до нього. При цьому, на даний час у вказаній квартирі значаться зареєстрованими відповідач ОСОБА_1 , який є попереднім власником квартири, та член його сім`ї, які у ній фактично не проживають та з реєстрації в добровільному порядку не знімаються. За таких обставин, посилаючись на положення ст.ст. 316, 317, 321, 391 ЦК України, позивач вважає, що наявність у належній йому квартирі зареєстрованих осіб порушує його право власника, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 14.09.2020 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 22.03.2021 р. задоволено клопотання представника позивача, залучено до участі у справі Службу у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації та Відділ опіки та піклування Управління соціального захисту населення Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, прийнято до розгляду заяву про збільшення розміру позовних вимог від 16.02.2021 р., а також встановлено сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив та пояснення щодо позову і відзиву.

Ухвалою від 31.01.2022 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 , який також є законним представником свого неповнолітнього сина - відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні. Також подав відзив на позов, у якому виклав заперечення проти нього.

Представник третьої особи Відділу опіки та піклування Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації населення в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив.

Інші треті особи в судове засідання не з`явились, своїх представників до суду не направили, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомили, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що позивач набув у власність квартиру АДРЕСА_1 , на підставі іпотечного договору № К-1050, укладеного 16.03.2007 р. між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 з врахуванням усіх змін, доповнень і додатків до нього, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 208723984 від 12.05.2020 р.

Так, відповідно до договорів, укладених 03.04.2019 р. між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «Арагон» відбулось відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення з врахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, у тому числі за іпотечним договором № К-1050, укладеним 16.03.2007 р. між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1

11.12.2020 р. укладено договір, за яким ТОВ «ФК «Арагон» відступило ТОВ «Ваканда» право вимоги за іпотечним договором від 16.03.2007 р. № К-1050.

07.05.2020 р. позивач, як правонаступник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», щодо вимог до ОСОБА_1 за кредитним договором та іпотечним договором до нього, зареєстрував за собою право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Разом з тим, під час розгляду даної справи державна реєстрація за позивачем права власності на квартиру не скасовувалась та є чинною.

Судом встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1 , яка на даний час належить позивачу, значаться зареєстрованими ОСОБА_1 та його неповнолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З пояснень відповідача ОСОБА_1 , судом встановлено, що його неповнолітній син ОСОБА_2 проживав у вказаній квартирі тільки до 2016 року, після чого проживає зі своєю матір`ю за іншою адресою. Сам ОСОБА_2 фактично також не проживає в цій квартирі тривалий час, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Разом з тим, положеннями ст. 391 ЦК України регламентовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Постановою Верховного Суду України у справі № 6-57цс11 від 16.01.2012 р. визначено, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, а положення статті 7 цього Закону застосовуються до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що позивач є власником квартири, у якій значаться зареєстрованими відповідачі, серед яких є попередній власник квартири та член його сім`ї, що створює перешкоди та порушує права дійсного власника, при цьому жодних домовленостей між позивачем, як власником, та відповідачами з приводу користування квартирою не досягалось, суд приходить до висновку, що позов у частині вимог про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а тому вважає необхідним визнати відповідачів, такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Суд не бере до уваги посилання відповідача на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», як на підставу для відмови у виселенні, оскільки вимога про винесення відповідачів не заявлялась.

Разом з тим, що стосується позову в частині вимог про усуненні перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом зняття відповідачів з реєстрації у квартирі, суд вважає його таким, що задоволенню не підлягає, оскільки вказана вимога фактично пред`явлена до юридичної особи (структурного підрозділу Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації), яка не є відповідачем у справі, а отже з її боку жодних прав позивача порушено не було. Водночас, суд зазначає, що ця вимога до того ж є передчасною, оскільки зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється у тому числі й на підставі рішення суду про позбавлення такої особи права користування житловим приміщенням.

Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 , який також є законним представником свого неповнолітнього сина - відповідача ОСОБА_2 , на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ваканда» до ОСОБА_1 , неповнолітнього ОСОБА_2 , законним представником якого є його батько ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація, Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Відділ опіки та піклування Управління соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ваканда» судові витрати по сплаті судового збору 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

В решті вимог позов задоволенню не підлягає.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: