справа № 165/2168/22
провадження №2/165/523/22
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого Ференс-ПіжукО.Р.,

за участю секретаря судового засідання Пилипчук М.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в місті Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Нововолинської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно,-

встановив:

18.08.2022 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Нововолинської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно. Вимоги мотивує тим, що її матір ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її батько ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час шлюбу батьки позивача побудували житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , яка була перейменована на АДРЕСА_2 , згідно з рішенням Нововолинської міської ради від 24.05.2016 р. № 8/18 « Про перейменування вулиць міста».

Вказує, що за презумпцією права спільної сумісної власності подружжя кожному з її батьків належало право власності на зазначений будинок в розмірі 1/2 частки. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на 1/2 частку майна, яку фактично отримали чоловік ОСОБА_4 та дочка - позивач по справі ОСОБА_1 , як спадкоємці першої черги за законом, які постійно проживали разом із спадкодавцем до часу відкриття спадщини, що підтверджується відміткою про реєстрацію спадкодавця і спадкоємців у будинковій книзі. Однак юридично спадщину вони не оформили. Розмір успадкованих часток майна ОСОБА_3 становить по 1/2 кожному, або по 1/4 частці від усього будинку. Таким чином вважає, що позивачу належить право власності на ј частку будинку, а її батькові на 3/4 частки будинку.

Зазначає, що її рідна сестра ОСОБА_2 не прийняла спадщину після батьків, оскільки не проживала разом з ними до дня їх смерті, не подала нотаріусу заяви про прийняття спадщини у встановлений чинним законодавством шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, та не має наміру продовжувати цей строк у судовому порядку. Інших спадкоємців, які б мали право на спадщину після її батьків немає.

Позивач прийняла спадщину після ОСОБА_4 у відповідності з ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Стверджує, що вона є єдиним спадкоємцем, який отримав спадщину після ОСОБА_3 і ОСОБА_4 за законом першої черги, і таким чином вважає, що їй належить право власності на весь житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно з експлікацією в технічному паспорті будинок є двохповерховим, 8-ми кімнатним загальною площею 220,0 кв.м., жилою площею 139,6 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами.

Вказує, що через відсутність правовстановлюючого документа про власність спадкодавців на житловий будинок позивач не може отримати свідоцтво про спадщину за законом на вказане спадкове майно, що вбачається з постанови приватного нотаріуса Володимир Волинського районного нотаріального округу у Волинській області Башинської Л.П. від 11.07. 2022р.

Оскільки відповідно до Іструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України до правовстановлюючих документів на житловий будинок відноситься рішення суду, тому воан змушена звернутися в суд з позовом про визнання за мною права власності на зазначений житловий будинок.

Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

У цьому випадку до правовідносин щодо спадкування слід застосовувати норму, яка діяла на час відкриття спадщини, а до правовідносин щодо набуття права власності на будинок спадкодавцем - законодавство, яке було чинним на момент закінчення будівництва.

З Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризаціцї Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 03.08.2022р. вбачається, що будинок був закінчений будівництвом 13 липня 1992 року.

Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення його будівництва, зокрема в порядку, передбаченому положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07.12.1990 року №533-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11.03.1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31.10.1975 року №45/5 та іншими нормативними актами.

Вперше на законодавчому рівні встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення». А до 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедури введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Відповідно до положень ч.3 ст.19 Закону України від 15.04.2014 № 1212-VII «Про внесення змін до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для здійснення державної реєстрації прав власності, з подальшою видачею відповідного свідоцтва про право власності, на об`єкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, проведення технічної інвентаризації не потребується.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своїй Постанові від 15.01.2021 року по справі №1540/3952/18 та Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі №623/214/17.

Щодо державної реєстрації права власності на будівлі, то нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Тому при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, підлягають з`ясуванню та оцінюються судом записи у погосподарських книгах, ухвалені органами місцевого самоврядування рішення про оформлення права власності громадян на будинки, технічний паспорт на будівлі, документи про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Згідно з висновком оцінщика від 17.08.2022 ринкова вартість житлового будинку з надвірними господарським спорудами становить 289634 .00 грн.

Просить постановити рішення, яким визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_2 з господарськими спорудами в розмірі 1/4 частки після матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , і в розмірі 3/4 частки після батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У підготовче засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 не з`явилися, представник позивача подала суду заяву, в якій просять справу розглядати у їхню відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Судові витрати просить залишити за позивачем.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо визнання за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, АДРЕСА_2 , який вона має право отримати у спадщину після смерті батьків (а.с.56).

Представник відповідача Нововолинської міської ради Волинської області у підготовче засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Позов визнає, не заперечує проти задоволення позову.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи визнання позову відповідачами, що визнання позову відповідачами не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд позов задовольняє та визнає за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_2 з господарськими спорудами в розмірі 1/4 частки після матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , і в розмірі 3/4 частки після батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст. 12, ст. 13, ст. 141, ч.4 ст. 206, ст. 263, ст. 264 ЦПК України,ст.ст. 392 ЦК України, ст. 64 ст.65 ЖК України,- суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_2 з господарськими спорудами в розмірі 1/4 частки після матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , і в розмірі 3/4 частки після батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судовий збір залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий підпис О.Р. Ференс-Піжук