Справа № 583/5099/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді - Плотникової Н.Б.

при секретарі - Логвиненко Л.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

16.12.2021 року позивачка звернулася з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя , в якому просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий номер :20:003:0066, площею 0,0644 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину земельної ділянки кадастровий номер :20:003:0066, площею 0,0644 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивує тим, що за час шлюбу з відповідачем вони придбали земельну ділянку площею 0,0644 га кадастровий номер :20:003:0066 цільове призначення для індивідуального садівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 14.02.2019 р. був оформлений на відповідача. На даний час в суді перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Вона (позивачка) пропонувала відповідачу визнати та оформити нотаріально за нею право власності на Ѕ частину придбаної земельної ділянки, але відповідач відмовився від пропозиції, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх прав.

08.02.2022 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

28.04.2022 р. ОСОБА_2 отримав копію ухвали суду про відкриття провадження від 08.02.2022 р., позовну заяву та додані документи. Правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався.

Суд дослідивши докази у справі, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач та відповідач з 12.07.2013 р. перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6).

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 8).

Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 28.12.2021 р., яке набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічні норми містить частина друга статті 372 ЦК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує».

Тобто, той із подружжя, який заявляє про спростування презумпції спільності майна, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують, на підставі належних та допустимих доказів.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого із подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Як вбачається з матеріалів справи предметом спору у даній справі про поділ майна подружжя є земельна ділянка площею 0,0644 га для індивідуального садівництва, кадастровий номер :20:003:0066, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Дана земельна ділянка була придбана відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.02.2019 р. ОСОБА_2 14.02.2019 р. та зареєстрована за ним на праві власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.02.2019 р., копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.02.2019 р., посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Багацькою О.М., зареєстрованого в реєстрі за №87 (а.с. 11-13).

З урахуванням викладеного, суд вважає, що земельна ділянка площею 0,0644 га для індивідуального садівництва, кадастровий номер :20:003:0066, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , була придбана відповідачем під час перебування з позивачкою у зареєстрованому шлюбі, а тому є спільною сумісною власністю подружжя.

Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Таким чином, судом встановлено, що за час шлюбу сторони придбали зазначене вище нерухоме майно, докази на спростування презумпції спільності майна, набутого подружжям у шлюбі, - відсутні, а тому це майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки сторін в якому є рівними, оскільки доказів про наявність підстав для відступлення від загальних засад їх рівності сторони не надали.

Факт придбання та реєстрації нерухомого майна, придбаного в період шлюбу, на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить особі, на ім`я якої зареєстроване. Таке майно є спільною сумісною власністю подружжя (постанова Верховного Суду від 01.04.2020 р. у справі № 462/518/18).

Враховуючи наведене суд вважає, що частки позивача та відповідача як співвласників спірного майна у праві спільної сумісної власності є рівними.

Як встановлено домовленості між подружжям позивача та відповідача щодо поділу земельної ділянки досягнуто не було.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі в сумі 908,00 грн.

На підставі викладеного, ст. ст. 60, 61, 63, 69, 70 СК України, ст.ст. 368, 372 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 81, 133, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0644 га для індивідуального садівництва, кадастровий номер :20:003:0066, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) судові витрати по справі в сумі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Н.Б. Плотникова