Справа №720/1407/22
Провадження № 2-о/720/73/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року м. Новоселиця

Новоселицький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Вівчар Г.А., за участю секретаря судового засідання Факащук А.П.,

за участю сторін:

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоселиця справу за заявою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_4 , про встановлення факту самостійного виховання неповнолітнього сина,-

встановив:

Представник заявника звернулась з заявою про встановлення юридичного факту самостійного виховання батьком сина в якому зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі який рішенням Новоселицького районного суду від 13.07.2015 року був розірваний. Від спільного проживання у сторін народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який після розірвання шлюбу батьками залишився проживати з батьком та перебуває на його вихованні та матеріальному утриманні. 11.04.2022 року судовим наказом Новоселицького районного суду стягуються аліменти з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_6 . Факт особистого виховання неповнолітнього сина заявником ОСОБА_1 підтверджується довідкою с/ради с. Мамалига, Дністровського району, Чернівецької області, довідкою Стальновецької гімназію Дністровського району, Чернівецької області та показами свідка.

Встановлення факту особистого виховання неповнолітнього сина заявнику необхідний для захисту прав та інтересів свого сина та його юридична фіксація необхідна для оформлення документів для соціального захисту дитини, яка виховується тільки одним з батьків.

Заявник вважає, що його мета при встановленні даного факту є юридичне закріплення за собою статусу «одинокого батька», що є в причино наслідковому зв`язку і надасть заявнику право на отримання різного роду соціальних пільг та допомоги від держави.

Просить суд встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 самостійно виховує неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні заявник підтримав заяву в повному обсязі з підстав зазначених у неї та додатково пояснив, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_4 їх син залишився на його повному матеріальному утриманні та вихованні, син проживає разом з ним, його мати ніяким чином не піклується про нього та не приймає участі у його матеріальному утриманні та вихованні а тому з метою повного захисту інтересів та прав сина просить суд встановити юридичний факт, що він самостійно виховує неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заінтересована особа ОСОБА_4 будучи належним чином повідомлена за місцем своєї реєстрації про день час та місце розгляду справи в судовому засіданні не з`явилась і не повідомила суд про причину своєї не явки. Відповідно до довідки с/ради с. Мамалига, Дністровського району Чернівецької області ОСОБА_4 зареєстрована по АДРЕСА_1 та на даний час перебуває за кордоном.

Суд вислухавши думку сторін вважає, що вжив всі передбачені законом заходи щодо повідомлення заінтересованої особи про час день та місце розгляду справи, а тому вважає можливим справу розглянути у її відсутність на підставі доданих до справи доказів заявником.

Суд вислухавши пояснення заявника, позицію представника заявника, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 суду показали, що вони всі є мешканцями с. Стальнівці Дністровського району Чернівецької області особисто знають ОСОБА_1 та його колишню дружину ОСОБА_4 .. Сторони тривалий період часу не проживають разом як чоловік і дружина, від спільного проживання у них є син ОСОБА_6 , який навчається у Стальновецькій гімназії Дністровського району Чернівецької області. Батько самостійно виховує сина та активно приймає участь у всіх заходах які проводяться в гімназії за участю його сина.

Дослідженими судом доказами встановлено, що на підставі судового наказу від 11.04.2022 року Справа №720/492/22 за заявою ОСОБА_1 стягуються аліменти на його користь з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі однієї четверті заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 05.04.2022 року до повноліття дитини.

Рішенням Новоселицького районного суду від 13.07.2015 року по Справі №720/807/15-ц за позовом ОСОБА_5 шлюб між сторонами був розірваний.

З наданих довідок заявником з місця свого проживання та місця навчання сина судом встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в Стальновецькій гімназії Дністровського району, та проживає з батьком ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 .

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1,2,3 та 4 ст.12 ЦПК України, Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається із ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» ( Із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України N 15 ( v0015700-98 ) від 25.05.98 ) у п.3 Вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст.137 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст.274 ЦПК ( 1502-06 ). Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, оцінюючи у сукупності встановлені по справі обставини, а саме пояснення заявника, позицію представника заявника, покази свідків, дослідженні судом докази та провівши системний аналіз зазначених правових норм і позиції Верховного Суду України суд дійшов висновку, що визначальним при встановленні юридичного факту є доведення заявником з яких причин він не може підтвердити самостійне виховання дитини, а не порушувати справу з метою підтвердити в наступному своє право на захист інтересів дитини, оскільки він не навів жодного доказу який би підтвердив не визнання заінтересованою особою ОСОБА_4 факту самостійного виховання дитини саме ним ( ОСОБА_1 ), оскільки суд розглядає справу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За таких обставин суд вважає, що заява ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту самостійного виховання дитини не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.. 12,13,76,80,81,245,246,259,264,315,354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Відмовити у встановленні юридичного факту, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 самостійно виховує неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Новоселицький районний суд Чернівецької області в 30-денний строк з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Сторони можуть ознайомитись з повним мотивованим рішенням суду через десять днів.

Суддя: Вівчар Г.А.