КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №759/2478/17

19 січня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Рубан С.М.

- Заришняк Г.М.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бутка Дмитра Геннадійовича на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 вересня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Миколаєць І.Ю., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2017 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 66501,67 грн. за кредитним договором № б/н від 14.09.2011 року, яка складається з наступного: 5 584,48 грн. - заборгованість за простроченим кредитом; 53 787,18 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 487,07 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 3 142,94 грн. - штраф (процентна складова).

В обґрунтування вимог АТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 14.09.2011 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг.

Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку.

Позивач вказував, що банк свої зобов`язання виконав належним чином, надавши відповідачу кредит у повному обсязі, однак останній умови кредитного договору не виконує, грошові кошти не повертає, а тому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 24 вересня 2018 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором б/н від 14.09.2011 року у розмірі 66 501,67 грн. та судовий збір у розмірі 1 600,00 грн.

Не погоджуючись частково з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Бутко Д.Г. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду в частині стягнення з відповідача заборгованості по процентам, пені та штрафів та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що у заяві позичальника процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді пені та штрафів за порушення зобов`язання та визначення їх розміру.

Вказував на те, що наданий Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не містять підпису відповідача, та доказів, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що надані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ КБ «ПриватБанк» - Стадніков Д.В. просив рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 вересня 2018 року залишити без змін, посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо доведеності позивачем вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту відповідачем не оскаржується, тому в цій частині рішення суду апеляційним судом не переглядається.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений кредитний договір б/н від 14.09.2011 року, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У зв`язку із порушенням відповідачем своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 31.10.2016 року за розрахунками позивача становить 66501,67 грн., яка складається з: 5 584,48 грн. - заборгованості за кредитом, 53787,18 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 3487,07 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафів: 500,00 грн. - фіксована частина, 3142,94 грн. - процентна складова.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по відсоткам, пені та штрафів, суд першої інстанції виходив з того, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе за договором зобов`язань, наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості відповідають дійсним обставинам справи, тому вимоги позову ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач АТ КБ «ПриватБанк» вказував на те, що відповідач ОСОБА_1 (прізвище змінено на « ОСОБА_1 ») звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 14.09.2011 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

На підтвердження своїх вимог позивач до матеріалів позовної заяви додав: розрахунок заборгованості, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, копію паспорту відповідача.

Відповідно до статтей 205, 207 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Законодавець пов`язує момент укладення договору з моментом передання грошей у випадку укладення договору позики (ст.1046 ЦК України). Однак кредитний договір є укладеним з моменту досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору.

За змістом статті 1054 ЦК України істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, порядок його повернення, розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами статей 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.11.2011 року відповідач ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 11), в якій він виявив бажання оформити на своє ім`я: Дебетову особисту картку.

Вказана заява не містить умов щодо сплати процентів, пені та штрафів.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», якими визначено процентну ставку в місяць, пеню, штраф.

Однак, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» наданий позивачем, не містить підпису відповідача, що не дає підстав суду стверджувати про погодження між сторонами істотних умов договору, зокрема порядок нарахування відсотків, пені, штрафу.

Також не містить підпису і наданий позивачем Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, тому відсутні підстави вважати, що саме цей витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Розрахунок заборгованості наданий позивачем, сам пособі, не може підтверджувати умови кредитування.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, не надавши належної правової оцінки наявним у справі доказам, дійшов незаконного та необґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 53 787,18 грн., пені заборгованості по пені у розмірі 3 487,07 грн. та штрафів: 500 грн. (фіксована частина), 3 142,94 грн. (процентна складова).

Позивачем не було надано до суду першої інстанції належних доказів на підтвердження вказаних у позові обставин щодо погодження всіх умов кредитування, зокрема порядок нарахування та розмір відсотків, пені та комісії, штрафів.

В частині стягнення з відповідача суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 584,48 грн. рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 вересня 2018 року сторонами не оскаржене, а тому апеляційний суд не перевіряє правильність висновків суду першої інстанції в цій частині.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бутка Д.Г. підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами у розмірі 53 787,18 грн., пені 3 487,07 грн. та штрафів у розмірі 3 642,94 грн. підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні таких вимог АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 400,00 грн.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бутка Дмитра Геннадійовича задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 вересня 2018 рокув частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 53 787,18 грн., пені 3 487,07 грн. та штрафів у розмірі 3 642,94 грн. скасувати, та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні таких вимог.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 400,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: