н/п 2/490/963/2021 Справа № 490/5556/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
УХВАЛА

17 січня 2022 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гуденко О.А., за участю секретаря судового засідання Волошиної Я.І.,

за участі позивачки, представника позивача адвокатки Гречаної С.Й., та представників відповідачів,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, Адміністрація Центрального району Миколаївської міської ради, Управління екології Відділ озеленення та благоустрою Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідачів, в якому прсила стягнути з відповідачів в солідарному порядку матеріальну шкоду, спричинену внаслідок падіння дерева та пошкодження майна- автомобіля "Субару Форестер", р/н НОМЕР_1 , у загальному розмірі 195 275,39 грн та моральну шкоду у розмірі 80 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що є власником автомобіля марки "Субару Форестер", р/н НОМЕР_1 . 24 лютого 2020 року на вказаний автомобіль, який був щойно зупинений для висадки пасажира на місці для паркування її чоловіком ОСОБА_2 , якому автомобіль на той час був переданий у користування у встановленому законом порядку, біля КНП ММР «ЦПМСД № 5 по вул.Адміральській, 38 у м. Миколаєві, під час непогоди, впало дерево тополя, в результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження із заподіянням матеріальних збитків.

ЇЇ чоловік одразу викликав поліцію, співробітниками було зафіксовано факт падіння дерева, а пасажир автомобіля одразу звернулася за медичною допомогою, їй був поставлений діагноз «ситуаційний невроз».

Зазначає, що шкода завдана з вини відповідачів внаслідок неналежного виконання своїх повноважень і обов`язків балансоутримувачів з контролю за станом утримання зелених насаджень, які перебувають у комунальній власності. У звязку з чим, просить стягнути з відповідача на свою користь 195 275,39 грн завданої матеріальної шкоди, що становить вартість матеріальних збитків, завданих пошкодженням автомобіля.

Також просить стягнути на її користь моральну шкоду, компенсацію якої вона оцінює у 80 000 грн. Так, шкода полягає у позбавленні її можливості тривалий час корситуватися своїм майном, маючи в цьому потребу для вирішення повсякденних питань, вимушена витрачати значний час для захисту своїх прав .Також вона зазнала значних душевних хивлювань від усвідомлення того, що в момент падіння дерева в салоні знаходився її чоловік, отже це падіння могло зашкодити його здоров`ю та життю.

Представник відповідача Адміністрації Центрального району ММР подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, так як позов заявлено до неналежного відповідача. Так, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень . Адміністрація не є балансоутримувачем вказаного дерева , органом місцевого самоврядування не визначено відповідальну особу за стан зелених насаджень.

Позов не містить переконливих доказів того, що саме адміністрація Центрального району є заподіювачем шкоди, посилаючись на положення ст. 25 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», п.5.5 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, вказує, що за наявної інформації Адміністрація Центрального району Миколаївської міської ради не є балансоутримувачем дерева, яке завдано шкоду позивачу, і за такого не може бути відповідачем у справі.

Зазначає, що відповідно до «Положення про адміністрацію Центрального району Миколаївської міської ради», затвердженого рішенням Миколаївської міської ради «Про затвердження Положень про виконавчі органи Миколаївської міської ради» від 23.02.2017р. № 16/32 Адміністрація є виконавчим органом Миколаївської міської ради. Згідно Положення до сфери управління Адміністрації віднесено відповідні повноваження в галузі житлово - комунального господарства. Порядок діяльності адміністрації Заводського району ММР в галузі житлово - комунального господарства регулюється окрім безпосередньо Положенням ще й іншими законами та нормативно- правовими актами, що регулюють відносини у цій сфері. Зокрема, рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 208 від 28.02.2014 «Про закріплення об`єктів благоустрою міста і встановлення відповідальності за їх догляд та санітарний стан» затверджено перелік об`єктів благоустрою м. Миколаєва, що фінансуються з міського бюджету, організацію та забезпечення догляду та санітарного стану яких здійснюють адміністрації районів. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 208 від 28.02.2014 "Про закріплення об`єктів благоустрою міста і встановлення відповідальності за їх догляд та санітарний стан на Адміністрацію покладено обов`язок щодо організації та забезпечення догляду та санітарного стану відповідних об`єктів. Вказаним рішенням визначено, що Адміністрація може виконати роботи щодо: знесення, кронування та санітарної обрізки зелених насаджень, розташованих на територіях загального користування приватного сектору, відомчого житлового фонду, житлових будинків комунальної власності за зверненнями, які фіксуються у службі оперативного реагування 1588 Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради.

Згідно п.4 рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 77від 25.01.2013р. «Про затвердження Порядку застосування положень постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.06 № 1045 «Про затвердження Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах України» на території м. Миколаєва та Порядку визначення відновної вартості зелених насаджень у м. Миколаєві: «Підставою для прийняття рішення компетентним органом є заява юридичної чи фізичної особи (далі - заявник) про видалення зелених насаджень. Згідно доп.3постанови КабінетуМіністрів Українивід 01.08.06№ 1045Про затвердженняПорядку видаленнядерев,кущів,газонів іквітників унаселених пунктах: «Видалення зеленихнасаджень натериторії населеногопункту здійснюється:за рішеннямвиконавчого органусільської,селищної,міської ради на підставі ордера». Тобто, Адміністрація за рішеннямвиконавчого органу сільської,селищної,міської ради, на територіїприватного сектору та на території, прилеглій до відомчого житлового фонду та житлових будинків комунальної власності, за зверненнями юридичнихчи фізичнихосіб,які фіксуютьсяу службіоперативного реагування1588 департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, і тільки за наявностівказаних підстав, може здійснювати заходи щодо організації та виконання робіт із знесення, кронування та санітарної обрізки дерев і кущів, в межах встановлених обмежень.

Отже позов заявлено до неналежного відповідача та взагалі не містить переконливих доказів, що саме Адміністрація є заподіювачем шкоди.

Крім того, посилається на те, що відповідно до Протоколу № 3 позачергового засідання комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій м. Миколаєва від 24.02.2020 р., ситуацію зі складними погодними умовами було класифіковано як надзвичайна ситуація. Факт наявність небезпечного природного явища підтверджується листом Миколаївського обласного центру з гідрометеорології від 11.03.2021 № 9913-05/08-130. Падіння дерева сталося внаслідок небезпечного природного метеорологічного явища 2-го рівня небезпеки, тобто внаслідок обставин непереборної сили , тобто екстремальне явище природи катастрофічного характеру, яке характеризується непередбаченістю та неможливістю своєчасно попередити, що виключає відповідальність Адміністрації.

Представник виконкому Миколаївської міської ради у грудні 2020 року надав на адресу суду відзив та додаткові письмові заперечення, в яких просять відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обгрунтування заперечень зазначають, що виконком ММР не є балансоутримувачем зелених насаджень за вказаною адресою, отже не є належним відповідачем по справі адже відповідачльність покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом мсісцевого самоврядування або його виконавчим органом, як відповідальну особу за порушення обов`язку в сфері організації та належного догляду за об`єктами благоустрою, до якого належать і зелені насадження. Так, вул. Адміральська належить до об`єктів благоустрою, що фінансується з місцевого бюджету, організацію та забезпечення догляду та саністраного стану якої здійснює Адміністрація Центрального району ММР.

Також зазначають про ненадання позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження обгрунтування розміру матеріальної шкоди та взагалі заподіяння моральної шкоди.

Також зазначають, що падіння дерева по АДРЕСА_1 саме 24.02.2020, наслідком якої стало завдання шкоди позивачу, була обставина непереборної сили, тобто екстремальне явище природи катастрофічного характеру, що приводить до раптового порушення нормальної діяльності людей, яке характеризується непередбаченістю та неможливістю своєчасно попередити. До письмових пояснень додає наступні докази: протокол № 3 позачергового засідання комісії з питань техногенно екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій м. Миколаєва від 24.02.2020 р., з якого вбачається, що в цей день відбувалася ситуація зі складними погодними умовами у місті.

Представник департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради у грудні 2020 року надав на адресу суду відзив , в якому просив відмовити у задоволенні позову в частині заявлених до Департаменту вимог в повному обсязі. В обгрунтування заперечень зазначають, що Департамент не є балансоутримувачем зелених насаджень за вказаною адресою, як орган місцевого самоврядування не може бути балансоутримувачем, а отже не є належним відповідачем по справі. Так, вул. Адміральська належить до об`єктів благоустрою, що фінансується з місцевого бюджету, відповідальність за організацію та забезпечення догляду та санітарного стану покладена на Адміністрацію Центрального району ММР. Посилаються і на ненадання позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження обгрунтування розміру та заподіяння моральної шкоди.

Також зазначають, що падіння дерева по АДРЕСА_1 саме 24.02.2020, наслідком якої стало завдання шкоди позивачу, була обставина непереборної сили, адже за інформацією гідрометеоцентру в той день в м.миколаєві було оголошено червоний рівень небезпеки через сильний вітер до 38 м/с, було оголошено штормове попередження, вітер в той день повалив в миколаєві десятки дерев. Отже шкода була спричинена буревієм, а не бездіяльністю органів місцевого самовпядування щодо належного стану об`єктів благоустрою.

Щодо Відідлу озеленення та благоустрою Управління екології Департаменту ЖКГ ММР то такий відідл не є окремою юридичною особою, а є структурним підрозділом Департаменту, отже не може бути самостійним відповідачем по справі.

Ухвалою суду від 07.09. 2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження .

Протокольною ухвалою суду вд 25.02.2021 року закрито підготовче провадження по справі.

Ухвалою суду від 17.11.2020 року поновлено судовий розгляд цивільної справи та роз`яснено сторонам їх право надати суду відповідні докази ( висновок незалежної оцінки, експертного дослідження тощо) даних ринкової вартості автомобіля Субару Форестер, д.н. НОМЕР_1 після його пошкодження внаслідок падіння дерева на час вказаної події. Повторно витребувано для огляду в судовому засіданні з Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області матеріали ЖЄО № 4363 від 24.02.2020 року щодо пошкодження автомобіля Субару Форестер, д.н. НОМЕР_1 внаслідок падіння дерева.

На виконання вимог ухвали суду позивачкою долучено Звіт про оцінку вартості залтшків автомобіля від 15.12.2021 року № 350-21 .

Також позивачем надано заяву про зменшення позовних вимог, в якій просила стягнути на свою користь суму матеріальної шкоди в розмірі 110 286,22 грн різницю у вартості автомобіля до пошкодження і залишеів автомобіля пімля пошкодження , вартість зі складання оцінки № 67-20 та 350-21 у сумі 5500 грн, моральну шкоду в сумі 80 000 грн, витрати на правову допомогу у сумі 5000 грн.

Також в заяві позивач заявила клопотання про визначення належним відповідачем лише Миколаївську міську раду у зв`язку з тим, що ММР є балансоутримувачем дерева, яке упало на автомобіль і саме ММР повинна відповідати за позовом. Як наслідок, відповідачі Адміністрація Центрального району ММР, Департамент ЖКГ ММР та Управління екології відділ озеленення та благоустрою Департаменту ЖКГ ММР не є належними відповідачами у справі.

Відповідно до положень ст. 244 ЦПК України, якщо під час ухвалення рішення виникає потреба з`ясувати будь-яку обставину шляхом повторного допиту свідків або вчинення певної процесуальної дії, суд, не приймаючи рішення, постановляє ухвалу про поновлення судового розгляду. Розгляд справи у випадку, встановленому частиною другою цієї статті, проводиться виключно в межах з`ясування обставин, що потребують додаткової перевірки.

Позивачка в минулих судових засіданнях підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити з викладених у позові підстав, востаннє судове засідання не з`явилася, направила свого представника.

Представник позивача адвокатка Гречана С.Й. в судовому засіданні підтримала вимоги уточненої позовної заяви, посила про їх задоволення в повному обсязі.

Представник відповідача Адміністрації Центрального району ММР Цибко Д.В. в судове засідання не з`яивився, про причини неявки суду не повідомив.

Представники департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради та виконкому Миколаївської міської ради надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, просили відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві та додаткових письмових запереченнях.

Суд, дослідивши наявні у справі докази , дійшов наступного.

Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконаннярішень та застосування практикиЄвропейського судуз правлюдини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

17 травня 2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 309/2340/15-ц, провадження № 61-16776св20 (ЄДРСРУ № 96977985) досліджував питання щодо наслідків незалучення до участі у справі особи, як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Згідно зі статтю 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі в ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за цим позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63)).

Окрім цього, процесуальний статус відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору відрізняється за обсягом прав прав та обов`язків (24 березня 2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 1316/364/12, провадження № 61-7023св20 (ЄДРСРУ № 96106030).

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 також вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Проте при подачі позову позивач взагалі не зазначив Миколаївську міську раду як відповідача по справі, а зазначив виконком Миколаївської міської ради, що є окремою самостійною юридичною особою, проте і в заяві від 17.12.2021 року взагалі не зазначив нічого про вказаного відповідача.

За такого, суд позбавлений можливості вирішувати питання про заміну неналежного відповідача, оскільки така заява подана поза межами процесуальних строків, а позивачем не заявлено про виключні обставини пропуску процесуального строку.

Крім того, позивачем не подано відповідної заяви щодо позовних вимог, заявлених до первісних позивачів, адже заява про відмову від позовних вимог до всіх попередніх позивачів, як-то передбачено положеннями ст. 49,206 ЦПК України, до суду позивачем не подавалася.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви позивача про заміну первісних відповідачів на належного - Миколаївську міську раду.

Керуючись ст.ст. 49,206, 259-262 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну первісних відповідачів належним відповідачем по справі за її позовом до Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, Адміністрація Центрального району Миколаївської міської ради, Управління екології Відділ озеленення та благоустрою Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Продовжити судовий розгляд справи та призначити судове засідання на 16.00 годин 21. січня 2022 року.

Ухвала окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Гуденко О.А.