Справа № 522/3192/22
Провадження № 2-ві/522/10/22
УХВАЛА

26 травня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Семишиної Л.В.

розглянувши у судовому засіданні заяву заяву відповідача - ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Яреми Х.С.,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Приморського районного суду міста Одеси Яреми Х.С. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину.

ОСОБА_1 20 травня 2022 року подала до суду заяву про відвід голочуючої судді Яреми Х.С. Підставами відводу зазначила, що відповідач, як сторона судового процесу не була належним чином повідомлена про час та дату судового засідання, призначеного на 19.05.2022, копію позову не отримала. Вважає, що цим суддею порушено організацію судового засідання та відповідно права учасника судового процесу, передбачені ст. 4, 6, 10, 12 ЦПК України. Таким чином, з підстав передбачених ч. 2 ст. 39 ЦПК України, суддя підлягає відводу.

Ухвалою суду від 23.05.2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді відмовлено та визнано необґрунтованою.

У порядку авторозподілу головуючою суддею було визначено суддю Домусчі Л.В. та матеріали заяви були передані судді 25.05.2022 року.

Пунктами сьомим та восьмим статті 40 ЦПК визначено, що питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви, без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись із заявою про відвід судді, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.36 ЦПК суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Також, підставами відводу (самовідводу) законодавець визначив недопустимість повторної участі судді в розгляді справи (ст.37 ЦПК), та неможливість входження до складу суду осіб, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (п.3 ст.46 ЦПК).

За умовами ч.3 ч.4 ст.39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (ч.5 ст.36 ЦПК України).

Розглянувши питання, з точки зору національного закону - ст. 36 ЦПК України, в контексті ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо безсторонності суд зазначає наступне:

- суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне;

- слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву (див., «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), рішення від 28 листопада 2002 року, а також рішення у справах проти України: «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року п.п.49,54; «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року, п.66; «Агрокомплекс» проти України» від 06 жовтня 2011 року, п.136; «Олександр Волков проти України» від 09 січня 2013 року, п.п.103,107).

Крім того, законодавець передбачив і запобігання зловживанням учасниками процесу права на заяву відводу. Пунктом четвертим статті 36 ЦПК встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не можу бути підставою для відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду (п.5 ст.39 ЦПК).

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії", від 28 жовтня 1998 року, п.45).

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами, провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Між тим, обставини, на які посилається заявниця, не викликають сумнівів в неупередженості або об`єктивності головуючої судді Яреми Х.С. та суд вважає недоведеними.

Твердження ОСОБА_1 щодо того, що суддя Ярема Х.С. її, як сторону судового процесу належним чином не повідомила про дату, час і місце судового засідання по справі №522/3192/22 та не надала копію позовної заяви, не знайшли свого належного підтвердження та доказовості та не доводить факту упередженості судді.

Процесуальні дії судді з відкладення розгляду справи не є обґрунтованою підставою для відводу судді та не свідчать щодо необ`єктивності та упередженості останньої при розгляді даної справи, а свідчать лише про не згоду сторони відповідача з процесуальними діями судді.

Будь-яких доказів на обґрунтування заяви та підстав для відвід судді заявником не надано.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що зазначені в заяві обставини, недоведені, не викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості головуючого судді при вирішенні цивільної справи, тому приходить до висновку про необґрунтованість заяви ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Яреми Х.С.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.35-40 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Яреми Х.С. по цивільній справі №522/3192/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили із моменту її підписання суддею.

Суддя Домусчі Л.В.