Дата документу 14.11.2022
Справа № 334/7706/21
Провадження № 2/334/687/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого: судді Баруліної Т.Є.,

за участю секретаря Півень М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів. В позові зазначила, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з нею, та проживає по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.11.2007 року у справі №2-4640/2007 з відповідача ОСОБА_2 на її користь було стягнуто аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 09.10.2007 року та до досягнення дитиною повноліття.

У Дніпровському відділі державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного МУМЮ (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження № 42759359 щодо стягнення аліментів з відповідача на підставі виконавчого листа від 16.11.2007 року виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя у справі №2- 4640/07.

Відповідач сплачує аліменти на утримання дитини не в повному обсязі. Заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 за період 09.10.2007 року по 06.08.2019 року (на день досягнення повноліття) складає 67086.39 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по ВП 42759359 , наданим Дніпровським відділом державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного МУМЮ (м. Дніпро).

Донька продовжує навчання, та не має самостійного заробітку, тому, знаходиться на її утриманні по теперішній час. Утримувати дитину їй матеріально складно, а боржник на протязі кількох років аліменти не сплачував, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з даною позовною заявою.

Відповідно до Розрахунку, пеня за прострочення сплати аліментів ОСОБА_2 на її користь на утримання дитини ОСОБА_3 станом на 06.08.2019 року складає 1909868,11 грн.

Однак, як зазначається у ч.1 ст. 196 СК України, розмір пені може бути стягнуто з боржника судом в розмірі, який не перевищує 100 відсотків заборгованості.

Тому, позивачка просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на станом на 05.10.2021 року у сумі, рівній розміру основної заборгованості 66 326,79 грн.

08.10.2021 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засіданні позивачка не з`явилася надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач та його представник адвокат Д`якова Т.В. в судові засідання жодного разу не з`явилися, суду надіслали заяву про відкладення розгляду справи, відзив на позов не надали.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши надані докази та проаналізувавши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.11.2007 року у справі №2-4640/2007 з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.10.2007 року і до повноліття дитини.

У Дніпровському відділі державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного МУМЮ (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження №42759359 щодо стягнення аліментів з відповідача на підставі виконавчого листа від 16.11.2007 року виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя у справі №2- 4640/07.

Відповідач не виконував свої зобов`язання зі сплати аліментів на утримання доньки, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Згідно розрахунку, складеного державним виконавцем Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Саідовою Т.Ю., станом на 06.08.2019 р. заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів складає - 66 326,79 грн.

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх праві не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьківвід виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Частинами першою та другою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку,що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти,до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характері повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Судом встановлено, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, що останнім не спростовано, тому позивачка має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Обчислюючи розмір неустойки (пені) за період із 09.01.2007 року по 06.08.2019 року, суд виходить із суми заборгованості по аліментам, яка станом на 12.12.2021 року становить 66 326,79 грн.

Отже, з відповідача підлягає стягненню неустойка (пеня), нарахована за період з за період із 09.01.2007 року по 06.08.2019 року, яка відповідно до розрахунку становить 1 890 126,09 грн., однак її розмір значно перевищує сукупний розмір заборгованості по аліментам за цей період, який складає - 66 326,79 грн.

Частиною дев`ятою статті 7 СК України передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Встановивши, що розмір неустойки (пені) за спірний період значно перевищує сукупний розмір заборгованості за аліментами, врахувавши загальні засади справедливості та розумності регулювання сімейних відносин, суд уважає за необхідне застосувати положення статті 196 СК України та стягнути з ОСОБА_2 - 66 326,79 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн.

Керуючись ст.ст.2,19,76-81,89,133,141,258,259,263-265,268,273,354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 09.01.2007 року по 06.08.2019 року у розмірі 66 326,79 грн. (шістдесят шість тисяч триста двадцять шість гривень 79 коп.)

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , в дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів. Якщо в судовому засіданні було проголошену лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справ (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Баруліна Т. Є.