ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5298/22 Справа № 201/9591/21 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Максюта Ж.І.

суддів Свистунова О.В., Пищида М.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7 ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Фурман Вікторії Олегівни на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И Л А:

21.09.2021р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

В обґрунтування позовних вимог представник позивачки - адвокат Фурман В.О. посилалася на те, що сторони по справі мають малолітнього сина ОСОБА_3 , який проживає за домовленістю сторін з позивачкою. 23.10.2018р. рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з відповідача були стягнуті аліменти на утримання сина у розмірі 2 000 грн. На виконання рішення суду був виданий виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні, однак розмір аліментів є недостатнім для утримання дитини та створення належних умов, у зв`язку з чим представник позивачки просила змінити спосіб стягнення аліментів з 2 000 грн. на Ѕ частину від заробітку (доходу) боржника, але не менше прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно до досягнення сином повноліття. Крім того, просила стягнути додаткові витрати на дитину у розмірі 9 262,95 грн., пов`язані з купівлею велосипеда, мобільного телефону та підготовкою дитини до школи, оскільки отримуваний розмір аліментів не дозволяє покрити навіть половину видатків на дитину.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 31 травня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини були задоволені частково, змінено спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми 2 000 грн. на 1/5 частину від заробітку (доходу) ОСОБА_2 .

Вирішено видати виконавчий лист на підставі даного рішення, яким стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, РНОКПП - НОМЕР_1 , аліменти на утримання його малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення ним повноліття, у розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) відповідача, стягуючи аліменти на користь матері дитини - ОСОБА_1 , починаючи стягнення від дня набрання рішенням законної сили,

Відкликано виконавчий лист по цивільній справі № 201/7377/18 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, аліменти на утримання його малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення ним повноліття, у розмірі 2000 грн. щомісячно, стягуючи аліменти на користь матері дитини ОСОБА_1 , починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 06.07.2018р.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів було відмовлено.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - відмовлено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 908 грн.

Не погодившись із таким рішенням представник позивача ОСОБА_1 - Фурман В.В , звернулась до Дніпровського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просила змінити рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2022 року в частині визначення частки аліментів, що підлягає стягненню з 1/5 на Ѕ, в іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив матеріальне становище платника аліментів, офіційний розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років становить 5309 грн., а тому заявлений позивачем розмір аліментів відповідає дійсному розміру витрат на дитину.

31.08.2022 року представником відповідача було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому представник відповідача просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2022 року - залишити без змін.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 287 квітня 2012 року (а.с.13), який був розірваний рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2017р. (а.с.15).

Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується наданою копією свідоцтва про народження. (а.с.14).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.10.2018р. у на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення ним повноліття, в розмірі 2000 грн. щомісячно починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 06.07.2018р. (а.с.16-17). Виконавчі листи перебувають на примусовому виконанні в Амур-Нижньодніпровському ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) (а.с.48).

Судом першої інстанції було змінено спосіб стягнення аліментів та визначена частка 1/5, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, в іншій частині позовних вимог було відмовлено. Рішення оскаржується тільки в частині розміру частки аліментів.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Так, Верховний Суд України у постанові від 05.02.2014р. у справі № 6-143цс13 зазначає, що як розмір аліментів, так і спосіб їх стягнення визначаються судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається позивач. При цьому, право застосування норми закону належить виключно суду.

Враховуючи висновки Верховного Суду України та положення ч.1 ст.183 СК України визначення розміру частки заробітку (доходу) належить виключно суду з урахуванням встановлених по справі фактичних обставин та наданих сторонами доказів на підтвердження цих обставин.

Статтею 182 СК України визначено обставини, які враховуються судом під час визначення розміру аліментів, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Судом також враховується, що позивачка є директором та одноособовим засновником ТОВ «Арвард», отримує дохід за рахунок розподілу прибутку. На дату звернення до суду з позовом, розподілення прибутку товариством не здійснювалося (а.с.142-145), доказів наявності на утриманні позивачки (крім малолітнього сина) інших дітей або непрацездатних батьків не надано. Доказів про доходи позивачки протягом 2021-2022р. станом на день розгляду справи суду не надано.

Відповідач на сьогоднішній день перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу, виданого Міжрайонним відділом ЗАГС № 1 управління ЗАГС адміністрації міського округу «Місто Калініград», актовий запис №875 від 08.06.2018р. (а.с.95).

Від другого шлюбу відповідач має малолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації народження управління ЗАГС адміністрації міського округу «Місто Калінінград», актовий запис № 4 від 06.11.2020р. (а.с.94).

Дружина відповідача не працює з 18.02.2019р., що підтверджується записом №13 трудової книжки серія НОМЕР_2 від 01.09.2010р. (а.с.140-141).

Відповідач разом з дружиною на підставі договору оренди від 03.12.2019р. орендують квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , і вартість плати за квартиру щомісячно складає 25 000руб., що еквівалентно 12 395грн. 88коп.

Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2022р. прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2 618 гривень, з 1 липня - 2 744 гривні, з 1 грудня - 2 833 гривні).

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183, 184 СК України.

Судом першої інстанції вірно визначено з урахуванням доходу відповідача, що після зміни способу стягнення, розмір аліментів перевищує мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, встановлений на 01 січня 2022р. у розмірі 2 618грн.

У разі зміни матеріального стану або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я батьків дитини та в інших випадках, передбачених СК України, позивачка або відповідач не позбавлені права на зміну розміру аліментів відповідно до положень ст.192 СК України.

Доводи апеляційної скарги, що розмір аліментів визначений рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2022 року є недостатнім для утримання дитини та створення належних умов життя колегією суддів віхиляються, оскільки не доведені позивачкою належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.76-83 ЦПК України.

Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 95 ЦПК України передбачає, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як на підстави апеляційної скарги позивачка посилається на офіційні дані Міністерства соціальної політики України про фактичний розмір прожиткового мінімуму станом на січень 2022 року, які на думку позивача обґрунтовують розмір аліментів на утримання малолітньої дитини саме у розмірі 1/2 частини від доходів відповідача, однак такі доводи колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки дані Міністерства соціальної політики можуть бути застосовані лише у разі несплати Відповідачем аліментів, або у разі якщо він є не працевлаштованим, тоді як відповідачем надані суду докази щодо своєчасної сплати аліментів, постійної участі у додаткових витратах на утримання дитини, та докази його працевлаштування й розміру отриманого доходу.

Відповідно до ч.1ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено ст.ст.7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Згідно ч.1ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.10-13 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Фурман Вікторії Олегівни - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: О.В. Свистунова

М.М. Пищида