Справа №345/3777/22
Провадження № 2-з/345/37/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2022 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Сухарник І.І., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Зокрема вона просить провести реальний розподіл в натурі майна, яке було придбане ними у шлюбі.

18.11.2022 позивач подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на зареєстроване за відповідачем майно, а саме на нежитлове приміщення, яке знаходиться по АДРЕСА_1 , квартиру АДРЕСА_2 , нежитлове приміщення, яке знаходиться по АДРЕСА_3 , магазин, який знаходиться по АДРЕСА_4 , транспортний засіб марки «Ford Ranger», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску, синього кольору; транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» Е220, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2010 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_3 .

Позивач вказує, що основна частина майна зареєстрована за відповідачем і перебуває в його фактичному володінні та віданні. У неї відсутній вільний доступ до цього майна, а відповідач не приховує наміру відчужити це майно на користь третіх осіб в разі спору між ними. В разі відчуження відповідачем майна виконання рішення в даній справі буде неможливим.

Згідно з ч. 2 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, тому сторони про розгляд заяви не повідомлялися і в судове засідання не викликалися.

Згідно з положеннями ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно п.п. 2, 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії та зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. (ч.ч. 2, 3 ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову. Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Судом встановлено, що заяву про забезпечення позову подано після пред`явлення позову. З викладених у заяві про забезпечення позову обставин вбачається, що між сторонами існує спір щодо розподілу набутого під час шлюбу майна.

На підставі наведеного, враховуючи наявність спору між сторонами, а також те, що з наявних в матеріалах справи доказів та документів, встановлено, що з урахуванням співмірності заходів із позовними вимогами, а також того, що невжиття даного способу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та порушити права позивача по справі, суд дійшов висновку, що слід задоволити заяву про забезпечення показів та накласти арешт на належне відповідачу ОСОБА_2 майно.

Керуючись ст. 149, 150, 153, 258-261, 353 ЦПК України, суд -

постановив:

Заяву задоволити.

Накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованому по АДРЕСА_5 , а саме на:

- нежитлове приміщення, яке знаходиться по АДРЕСА_1 ;

- квартиру АДРЕСА_2 ;

- нежитлове приміщення, яке знаходиться по АДРЕСА_3 ;

- магазин, який знаходиться по АДРЕСА_4 ;

- транспортний засіб марки «Ford Ranger», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску, синього кольору;

- транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» Е220, р.н. НОМЕР_2 , 2010р.в., чорного кольору, номер кузова НОМЕР_3 .

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 21.11.2022.

Головуючий