П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 листопада 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Джуги С.Д., Куштана Б.П.,

з участю секретаря Волощук В.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Моторно (транспортного) страхового бюро України на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 20 квітня 2022 року (головуючий суддя Гутій О.В., повний текст рішення складено 20 квітня 2022 р.) у справі № 303/10229/21 за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , третя особа: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», про відшкодування шкоди в порядку регресу,

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року Моторно (транспортне) страхове бюро України (надалі МТСБУ) звернулося до суду з даним позовом, мотивуючи наступним.

24.09.2018 на території Угорщини сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу з реєстраційним номером JVF 832 і транспортного засобу марки «Mercedes» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 .

Внаслідок указаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

Позивач зазначав, що винним у вчиненні цієї ДТП є відповідач ОСОБА_1 , який на місці скоєння ДТП пред`явив страховий сертифікат «Зелена картка» UA 048/ НОМЕР_2 , оформлений на бланку приватного акціонерного товариства «СК «ПЗУ Україна» (надалі Товариства).

21.02.2019 на адресу МТСБУ надійшла гарантійна вимога від Асоціації угорських страхових компаній моторне страхове бюро про відшкодування витрати на підставі Процедури правил про оплату відшкодування за пошкодження транспортного засобу з реєстраційним номером JVF 832.

15.04.2019 МТСБУ здійснило виплату Асоціації угорських страхових компаній моторне страхове бюро в розмірі 2093,84 євро за пошкодження транспортного засобу з реєстраційним номером JVF 832, що станом на 15.04.2019 у національній валюті складає 63 323, 53 грн. Правомірність здійснення виплати була перевірена АТ «Приват Банк», як агентом валютного контролю.

Надалі з відповіді ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» від 18.06.2021 стало відомо, що страховий сертифікат «Зелена картка» UA 048/12978949 є підробленим.

Позивач зазначав, що відповідно до пункт 40.2 статті 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо МТСБУ відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка» було здійснене відшкодування шкоди за страховика - члена об`єднання або за власника та/або користувача зареєстрованого в Україні транспортного засобу, який використовував за кордоном підроблений або змінений у незаконний спосіб страховий сертифікат «Зелена картка» та спричинив дорожньо-транспортну пригоду, відповідні витрати МТСБУ та регламентні виплати з фонду страхових гарантій мають бути компенсовані такими особами МТСБУ в повному обсязі.

Посилаючись на дані обставини, МТСБУ просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 63 323,53 грн, а також 2 270 грн у відшкодування судового збору.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 20.04.2022 у задоволенні позовних вимог МТСБУ відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано належних і допустимих доказів (наприклад протокол про вчинення ДТП, постанова суду про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, тощо) на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_1 спричинив дорожньо-транспортну пригоду 24.09.2018, унаслідок якої завдав матеріальної шкоди власнику транспортного засобу з реєстраційним номером JVF 83. При цьому МТСБУ не надало відомостей про те, водій якого транспортного засобу є винним у вчиненні ДТП, який саме транспортний засіб зазнав пошкоджень внаслідок ДТП, про власника пошкодженого транспортного засобу, а відтак не довело обставин, на які посилалося як на підставу своїх вимог.

На це рішення подало апеляційну скаргу МТСБУ. Посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги МТСБУ задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позивачем до позовної заяви було додано рапорт працівників поліції Угорщини, в якому зазначено, що ОСОБА_1 порушено п. 27.7. (1) правил дорожнього руху, такий рапорт засвідчений підписом ОСОБА_1 і працівниками поліції. Також у цьому рапорті вказані паспорті дані потерпілої особи, адресу реєстрації, номерний знак транспортного засобу та номер страхового полісу, при цьому не зазначено в рапорті марки транспортних засобів ні потерпілої, ні винної особи. У зв`язку з цим вважає, що суд не дослідив всебічно надані докази та дійшов помилкового висновку, що МТСБУ не довело ті обставини, на які посилалося, як на підставу своїх позовних вимог.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи та їх представники не з?явились повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином (а.с. 85-93). Представник МТСБУ в апеляційній скарзі просила про результати розгляду справи повідомляти за відповідною адресою для листування а також на зазначену нею адресу електронної пошти (а.с. 53). Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положення статті 1187 ЦК України «Відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» є спеціальними й передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність у разі завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності.

Частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Судам, при розгляді позовів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, слід враховувати вимоги статей 1166, 1187 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала; обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Отже, особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки - стаття 1188 ЦК України), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

На відміну від загального порядку та умов відшкодування шкоди безпосередньо встановленого ЦК України (стаття 1166), умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (стаття 1187 ЦК України), є: (1) протиправність поведінки заподіювача шкоди, (2) наявність цієї шкоди у потерпілого і (3) причинного зв`язку між ними.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

Статтею 10 Закону передбачено, що одним з видів договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є договір міжнародного обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Договори міжнародного страхування діють на території країн, зазначених у таких договорах. Договори міжнародного страхування, які діють на території країн-членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», посвідчуються відповідним уніфікованим сертифікатом «Зелена картка», що визнається і діє в цих країнах.

За приписами статті 17 Закону страховики зобов`язані укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір «Зелена картка») відповідно до цього Закону та чинного законодавства України. Міжнародний договір «Зелена картка» може укладатися на строк 15 днів, 1 місяць, 2 місяці, 3 місяці, 4 місяці, 5 місяців, 6 місяців, 7 місяців, 8 місяців, 9 місяців, 10 місяців, 11 місяців або один рік. Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є документом, технічний опис, зразки, порядок замовлення, організації постачання якого затверджуються Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. МТСБУ може встановлювати єдині умови перестрахування договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, які є обов`язковими для членів МТСБУ.

Згідно з пунктом 40.1 статті 40 Закону МТСБУ є гарантом відшкодування шкоди на території країн-членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», заподіяної власниками та/або користувачами транспортних засобів, якщо такі власники та/або користувачі надали іноземним компетентним органам страховий сертифікат «Зелена картка», виданий від імені страховиків - членів МТСБУ.

Відповідно до абзацу "б" пункту 41.2 статті 41 МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння власниками транспортних засобів, якщо такі власники надали відповідним уповноваженим органам інших країн страховий сертифікат «Зелена картка», виданий від імені страховиків - членів МТСБУ, та за умови, що такий страховик не відшкодував шкоду.

Зобов`язання членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена карта» регулюються нормативними актами цієї системи, у тому числі Процедурними правилами, ухваленими Генеральною асамблеєю на острові Крит 30.05.2002 (з урахуванням змін, внесених у місті Лісабоні 29.05.2008; далі - Процедурні правила).

За приписами статті 9 Процедурних правил будь-яка «Зелена картка», пред`явлена у країні щодо території якої вона може діяти, і яка сприймається як така, що видана з дозволу Бюро, має бути гарантована таким бюро, навіть якщо така картка є фальшивою, неправочинною або зміненою у незаконний спосіб.

Відповідно до підпункту "б" пункту 3.3 Положення про централізований страховий резервний фонд страхових гарантій, затвердженого Президією МТСБУ (протокол від 07.08.2014 N 320/2014) (далі - Положення про страховий фонд) Бюро за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, встановлених Законом, зокрема, у разі заподіяння шкоди власниками транспортних засобів, якщо такі власники надали відповідним уповноваженим органам інших країн страховий сертифікат «Зелена картка», виданий від імені страховика - повного члена Бюро (в тому числі фальшивий, неправочинний або змінений у незаконний спосіб), та за умови, що такий страховик не відшкодував шкоду.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з пунктом 40.2 статті 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо МТСБУ відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка» було здійснене відшкодування шкоди за страховика - члена об`єднання або за власника та/або користувача зареєстрованого в Україні транспортного засобу, який використовував за кордоном підроблений або змінений у незаконний спосіб страховий сертифікат «Зелена картка» та спричинив дорожньо-транспортну пригоду, відповідні витрати МТСБУ та регламентні виплати з фонду страхових гарантій мають бути компенсовані такими особами МТСБУ в повному обсязі.

Отже, цим Законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди заподіяної потерпілій у ДТП особі, а саме: в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який використовував за кордоном підроблений сертифікат «Зелена картка» та спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

На обґрунтування своїх позовних вимог МТСБУ посилалося на те, що відповідач ОСОБА_1 є винним у вчиненні ДТП, яка сталася 24.09.2018 на території Угорщини за участю транспортного засобу марки «Mercedes» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та транспортного засобу з реєстраційним номером НОМЕР_3 . ОСОБА_1 на місці скоєння ДТП пред`явив підроблений страховий сертифікат «Зелена картка» UA 048/ НОМЕР_2 , оформлений на бланку приватного акціонерного товариства «СК «ПЗУ Україна». 15.04.2019 позивач здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок Бюро Угорщини - 2093,84 євро, еквівалент якої на день сплати становить 63323,53 грн.

До позовної заяви позивачем, згідно зазначеного переліку, було додано:

1) платіжне доручення про сплату судового збору (а.с. 4);

2) копію процедурних правил на англійській мові з копією перекладу (а.с. 5-6);

3) копію постанови (а.с. 7);

4) копію відповіді страхової компанії - ПрАТ «СК ПЗУ Україна» (а.с. 8);

5) копію вимоги до МТСБУ від Асоціації угорських страхових компаній моторне страхове бюро з копією перекладу (а.с. 9-10);

6) копію наказу (а.с. 12-13);

7) копію платіжного доручення (а.с. 14-15);

8) копія довідки про розмір виплати страхового відшкодування МТСБУ (а.с. 16);

9) копія довіреності представника позивача (а.с. 17);

10) копії позовної заяви з додатками для сторін.

Колегія зазначає, що документ, який зазначено як «Копія Постанови» (а.с.7) це документ, на якому містяться як друкований текст, так внесено і рукописні дані не українською мовою. Перекладу такого документу не надано.

Надавши вказаний перелік доказів, позивач просив у позовній заяві розглянути справу у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, без участі позивача.

Як зазначено судом першої інстанції, серед наданих позивачем письмових доказів, до матеріалів справи не додано належних і допустимих доказів, на підтвердження того, що 24.09.2018 сталося ДТП, між якими транспортними засобами та водіями (учасниками ДТП), що відповідач ОСОБА_1 спричинив таку дорожньо-транспортну пригоду, не доведено факт заподіяння матеріальної шкоди власнику транспортного засобу з реєстраційним номером JVF 832, хто з водіїв яких та транспортних засобів є винним у ДТП.

У вимозі (претензії) Асоціації угорських страхових компаній моторне страхове бюро відсутні будь-які відомості про транспортний засіб, водій якого є винним у вчинення ДТП, що сталася 24.09.2018, хто саме є відповідальним за спричинення ДТП, хто є потерпілою особою, про власника пошкодженого транспортного засобу, який саме транспортний засіб зазнав пошкоджень внаслідок ДТП.

Таких відомостей не містять й інші докази додані до позовної заяви, в яких відсутня інформація щодо причетності ОСОБА_1 до обставин, на які посилався позивач.

Також позивачем не надано до справи копії страхового сертифікату «Зелена карта».

Позивачем не надано доказів щодо пошкоджень транспортного засобу потерпілого та доказів щодо суми відновлювального ремонту, розміру завданих збитків.

Доводи апеляційної скарги про те, що до позовної заяви було додано «рапорт поліції» (який у переліку додатків до позовної заяви було названо «копією постанови») колегія до уваги не бере. Указаний документ (а.с. 7), складений, як стверджує апелянт, працівниками поліції Угорщини, не є належним доказом у справі, виходячи з наступного.

У частині першій статті 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

У Рішеннях Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року № 10-рп/99 та від 14 липня 2021 року № 1-р/2021 зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом.

Також ч. 5 ст. 10, п. 4 ч. 1 ст. 92 Основного Закону України регламентовано, що застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається виключно законами України.

При цьому за змістом ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року № 2704-VIII єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова, а у ч. 6 ст. 13 цього Закону вказано, що органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом. Частинами 1, 2 ст. 14 передбачено, що у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Частиною першою статті 9 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами. Відповідно до ч. 1 ст 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 81, ч. 1 ст. 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом); докази подаються сторонами та іншими учасниками справи безпосередньо до суду. Відповідно до ч. 5 ст 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

За змістом вказаних статей, з врахування положень щодо мови цивільного судочинства, позивач зобов?язаний подати до суду письмові докази, які повинні бути зрозумілі суду документи, складені українською мовою або перекладені на державну мову.

Застосування положень статті 75 ЦПК України щодо залучення перекладача стосується випадків усного спілкування учасника судового процесу та перекладу процесуальних документів, які вручаються сторонам. Процесуальним законодавством не передбачено залучення перекладача для перекладу саме суду документів, наданих стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень та складені не державною мовою.

З огляду на зазначене, письмові докази, що складені на іноземній мові, повинні мати належним чином здійснений переклад державною (українською) мовою, обов`язок надання якого покладається на сторону, котра надає та посилається на відповідний доказ.

Встановивши відсутність перекладу на українську мову письмового документа на а.с. 7, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що саме в такому письмовому документі, складеному угорською мовою, містяться дані про те, що саме з вини відповідача ОСОБА_1 спричинено дорожньо-транспортну пригоду, що ОСОБА_1 використовував за кордоном підроблений страховий сертифікат «Зелена картка» є безпідставними.

Таким чином до матеріалів справи МТСБУ не додано належного, передбаченого цивільним процесуальним законом, доказу, який містить інформацію, що саме відповідач допустив порушення правил дорожнього руху на території Угорщини та, відповідно, зобов?язаний компенсувати МТСБУ виплачену суму страхового відшкодування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову через недоведеність позовних вимог. Суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Відповідно до ст 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Моторно (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 20 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 листопада 2022 року.

Головуюча:

Судді: