ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/934/22 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючої - Шевчук Г.М.

Суддів - Міщій О. Я., Хома М. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу №607/12690/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2022 року, постановлену суддею Сливкою Л.М., за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року позивач ОСОБА_1 пред`явив до суду позов до відповідачки ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19 лютого 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у Тернопільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2022 року цивільну справу №607/12690/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та позбавлення батьківських прав передано за підсудністю до Козівського районного суду Тернопільської області, що знаходиться за адресою: 47600, вул. Гвардійська, 2, смт. Козова, Козівський район, Тернопільська область.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представниця позивача ОСОБА_1 - адвокат Сампара Н.М. подала апеляційну скаргу де простить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 26 вересня 2022 року у справі № 607/12690/22 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважає, що ухвала про передачу цивільної справи за підсудністю є необґрунтованою, в якій неповно з`ясовано судом обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, існують порушення норм процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, які призвели до постановления помилкової ухвали.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на момент подання позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та позбавлення батьківських прав, тобто на вересень 2022 року, позивачу було відоме лише одне місце проживання ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 , де вони проживали в шлюбі та виховували малолітню дочку ОСОБА_4 . Сказане підтверджується копією Постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/7085/22 від 05.07.2022 року, копія якої наявна в матеріалах справи. Будь яких інших адрес проживання чи перебування ОСОБА_2 , позивачу не було відомо.

Звертає увагу, що відповідно до Акту обстеження умов проживання, складеним комісією від 01.09.2022 року, в якому зазначено, що з спільно з ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , проживає його малолітня донька ОСОБА_3 .

Також, Рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради встановлено, що батько ОСОБА_1 проживає та виховує дитину ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак дані докази позивачем не були долучені до позовної заяви у зв`язку з тим, що вище вказані документи ОСОБА_1 отримав після того, як ним була подана позовна заява, та мав на меті долучити під час судового засідання.

Вказує, що останнє відоме місце проживання ОСОБА_2 - АДРЕСА_2 , що підтверджується копією Постанови Тернопільського міськрайонного суду у справі № 607/7085/22, копія якої наявна в матеріалах справи, де вона проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_1 та малолітньою дочкою - ОСОБА_4 .

Зазначає, що після зникнення ОСОБА_5 , вказана адреса залишилася місцем її останнього перебування, зараз за цією адресою проживає чоловік ОСОБА_6 , з їх спільною малолітньою дочкою ОСОБА_4 .

Вважає, що таким чином, позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та позбавлення батьківських прав - підсудна Тернопільському міськрайонному суду за останнім відомим місцем проживання позивача, тобто виходячи з правил підсудності, як місце знаходження відповідача невідоме.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Передаючи за підсудністю цивільну справу №607/12690/22 до Козівського районного суду Тернопільської області, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: с. Мала Плавуча, Тернопільського району, Тернопільської області, яке до прийняття Постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-ІХ належало до Козівського району, Тернопільської області, тому, вказана цивільна справа не підсудна Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області.

З таким висновком колегія судів не погоджується.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

В розумінні даної норми, альтернативна підсудність є пільговою, вона встановлена для невеликої категорії справ, які мають особливо важливе значення для громадян. Специфіка цього виду підсудності полягає в тому, що в залежності від характеру матеріальних правовідносин та предмету спору, особистих обставин (стан здоров`я, малолітні діти тощо) позивач може обирати серед двох, трьох чи більшої кількості судів, які будуть компетентними розглянути таку справу.

Відповідно до ч. 16 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві. Якщо позивач при пред`явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Так, подаючи позов про розірвання шлюбу та позбавлення батьківських прав, позивач посилався на те, що на його утриманні перебуває малолітня дитина. В підтвердження наведеному, до позовної заяви останнім долучено свідоцтво про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де в графі батько вказаний ОСОБА_1 .

До апеляційної скарги позивач також долучив акт обстеження умов проживання від 29 вересня 2022 року, виданий Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради, Комісією з питань захисту прав дитини, з яких вбачається, що ОСОБА_1 та його неповнолітня донька ОСОБА_3 зареєстровані за адресою АДРЕСА_2 .

Отже, оскільки позови про розірвання шлюбу та позбавлення батьківських прав можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти, то позивач, звертаючись з позовною заявою до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за своїм зареєстрованим місцем проживання, не порушив вимог закону щодо територіальної (юрисдикції) підсудності.

В даному випадку визначальною обставиною для встановлення підсудності справи за позовом про розірвання шлюбу є саме факт перебування малолітньої дитини на утриманні позивача та проживання дитини разом з позивачем.

Вказані позивачем у позові підстави звернення до суду за альтернативною підсудністю відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України, суд першої інстанції не врахував та не надав жодної правової оцінки вказаним позивачем обставинам, які надають йому право звернутися до суду за підсудністю на вибір позивача.

За таких обставин, враховуючи місце проживання (реєстрації) позивача, та факт перебування на його утриманні малолітньої доньки, і встановивши, що ОСОБА_1 пред`явив позов з додержанням правил альтернативної (за вибором позивача) підсудності справи, суд першої інстанції безпідставно визначив підсудність Козівського районного суду Тернопільської області.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином не дослідив матеріали справи, не врахував вищенаведені обставини, у зв`язку з чим зробив передчасний та помилковий висновок щодо непідсудності даної справи Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області, що призвело до неправильного вирішення питання щодо підсудності справи, що відповідно до статті 379 ЦПК України, є підставою для скасування такої ухвали із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про необґрунтованості постановленої судом ухвали, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, ч.6 ст. 374, ст.ст. 379, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2022 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 листопада 2022 року.

Головуюча: Шевчук Г.М.

Судді: Міщій О.Я.

Хома М.В.