Справа № 462/5423/22
провадження 2-о/462/176/22
У Х В А Л А

14 жовтня 2022 року м. Львів

суддя Залізничного районного суду м. Львова, Ліуш А.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи: Залізничного відділу державної реєстрації актів цивільного стану в м. Львові Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

ВСТАНОВИВ:

заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Однак, судом було встановлено, що позов подано до суду без додержання вимог, викладених у ст. 95 ЦПК України.

В порушення імперативних норм ст. 95 ЦПК України позивачем подано позовну заяву у якій:

- відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України, до позовної заяви додаються письмові докази в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, копії додатків які були подані позивачем разом з позовною заявою для інших учасників справи, не завірені належним чином;

- відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі - Інструкція), якою встановлено загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Положеннями Інструкції встановлено вимоги про заповнення розрахункових документів.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладено в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, який обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Згідно з додатками 2, 8 до Інструкції одним із реквізитів платіжного доручення є "Призначення платежу", який заповнюється з урахуванням вимог, установлених главою 3 Інструкції.

Положеннями п. 3.8. Інструкції визначено, що реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, які зазначено в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Необхідними реквізитами ідентифікації скарги є, зокрема, номер справи, у межах якої подається відповідна скарга, та дата судового акта, що оскаржується.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.03.2018 у справі №914/1542/17, від 16.01.2019 у справі №905/1057/18, від 10.05.2018 у справі №613/372/16-ц, та ухвалах Верховного Суду від 26.03.2018 у справі №907/892/15, від 16.04.2018 у справі №922/3137/17, від 20.04.2018 у справі №910/12031/17, від 21.02.2019 у справі №910/8880/18.

В той же час, згідно наданої суду квитанції від 05 жовтня 2022 року, №0.0..1, в призначенні платежу заявником вказано: «Державна судова адміністрація України, 050, ОСОБА_1 ». При цьому, ним не вказано номер справи, у межах якої подається відповідна заява, хто є учасниками справи, яка суть його заяви.

У відповідності до ст.185ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимоги викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що заяву подано без додержання вимог, передбачених чинним ЦПК України, суд приходить до висновку, що таку слід залишити без руху і надати заявнику строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху для їх усунення.

Керуючись ст. 175, 177, 185, 293-294 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

заяву ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи: Залізничного відділу державної реєстрації актів цивільного стану в м. Львові Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу- залишити без руху.

Надати заявнику ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху, а саме:

-надати квитанцію про сплату судового збору, по справі №462/5423/22;

-надати засвідчені у встановленому законом порядку копії для всіх учасників справи.

Копію ухвали про залишення заяви без руху надіслати представнику заявників.

У разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, заяву вважати неподаною та повернути представнику заявників зі всіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А.І. Ліуш