Провадження № 2/742/950/22
Єдиний унікальний № 742/1958/22
18 жовтня 2022 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючого - судді Короткої А.О.,
при секретарі Богуш Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представниця позивачки адвокатка Зарічна Лариса Анатоліївна, до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на житло, -
Адвокаткою Зарічною Л.А. подано до суду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , мотивуючи позовні вимоги тим, що ОСОБА_1 є власником вказаного вище будинку на підставі договору купівлі-продажу №3674 від 30.05.2008 року. Разом з нею в цьому будинку також зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 . Однак ОСОБА_2 , яка є колишньою невісткою позивачки, після розірвання шлюбу ОСОБА_3 не проживає у даному житловому приміщенні з січня 2020 року, а також не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла не бере участі, даним житлом не цікавиться та її місце проживання не відоме, а реєстрація відповідачки за даною адресою позбавляє можливості ОСОБА_1 вільно володіти та користуватися своїм майном.
Оскільки на сьогоднішній день у відсутності ОСОБА_2 позивачка не може в позасудовому порядку зняти її з реєстрації, що обмежує ОСОБА_1 у вільному розпорядженні своєю власністю - нерухомим майном, в тому числі і з надмірною сплатою комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються, тому вона і змушена звернутися до суду з даним позовом.
У судове засідання позивачка не з`явилася, проте завчасно подала заяву до суду, згідно з якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.п.18).
Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та вчасно (а.п.25).
У зв`язку з цим суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до копії договору купівлі продажу від 30.05.2008 року зареєстрованого в реєстрі за №3674 (а.п.8), ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується копією договору купівлі-продажу земельної ділянки за вищевказаною адресою від 30.05.2008 року (а.п.7), копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №202349658 від 28.02.2020 року (а.п.6), копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19207244 від 17.06.2008 року виданого Прилуцьким МБТІ (а.п.6) та копією довідки №534 виданої 21.02.2020 року Прилуцьким МБТІ (а.п.9).
Як вбачається копії домової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за даною адресою значаться зареєстрованими: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.п.10-11).
З копії довідки №3488 комітету самоорганізації населення №4 мікрорайону М?ятно-дослідної станції Прилуцької міської ради Чернігівської області вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та разом з ним зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та колишня дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте остання не проживає за даною адресою з січня 2020 року (а.п.9).
Згідно з копією рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області №2/742/1051/20 (єдиний унікальний №742/2000/20) від 25.09.2020 року, яке набрало законної сили 27.10.2020 року (а.п.12), шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був розірваний.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Стаття 150 Житлового кодексу України передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
В силу ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а частиною 1 ст.317 ЦК України закріплено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння чи користування.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-VII401 зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про оголошення особи безвісно відсутньою або померлою.
У судовому засіданні достовірно було встановлено, що відповідачка хоч і значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично з січня 2020 року не проживає за вказаною адресою без поважних причин, чим створює перешкоди позивачці у вільному володінні, користуванні та розпорядженні своїм житлом, тому суд беззаперечно вважає відповідачку такою, що втратила право користування зазначеним житловим будинком.
На підставі ст.150 ЖК України, ст.316, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-VII401, керуючись ст.12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 284, 352, 354-355 ЦПК України, суд
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП невідомий, визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.
Повне судове рішення складено та підписано 18.10.2022 року.
Позивач, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя Анна КОРОТКА