Справа №489/5779/21
Провадження №2-о/489/21/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Бодюл А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересовані особи Перша миколаївська державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з заявою, якою просив встановити факт належності ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 листопада 1989 року, посвідченого державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Гулей Е.П., зареєстрованого в реєстрі за № 6-1728. Мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.06.1989, посвідченого державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Гулей Е.П., зареєстрованого в реєстрі за № 6-1728 спадкоємці за законом прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: він ОСОБА_1 , його мати ОСОБА_5 , та брати ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . На час отримання свідоцтва про право на спадщину у 1989 році він не перевірив написання свого прізвища, імені, по батькові у вказаному документі. У зв`язку з тим, що він мав намір впорядкувати документи згідно діючого законодавства, він звернувся до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради для реєстрації права власності у відповідному реєстрі. Проте, йому було відмовлено в усній формі через розбіжності у по батькові в паспорті та у правовстановлюючих документах на майно. В липні 2021 року він звернувся до Першої миколаївської державної нотаріальної контори для виправлення вказаної помилки. 20 липня 2021 року Першою миколаївською державною нотаріальною конторою надано відповідь про неможливість виправлення вказаної помилки, оскільки матеріали спадкової справи після смерті ОСОБА_4 знаходяться на зберіганні в Державному нотаріальному архіві Миколаївської області та запропоновано звернутися до суду.

Ухвалою суду від 01.09.2021, заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Від заявника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. На позовних вимогах наполягає.

Від представника Першої миколаївської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява про розгляд справи без представника нотаріальної контори на підставі наявних матеріалів і просить прийняти рішення на розсуд суду.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

Представник Миколаївської міської ради не з`явився по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідним сином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 . Після його смерті відкрилася спадщина.

14 червня 1989 року державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Гулей Е.П. видано ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 574 кв. м., належний спадкодавцю ОСОБА_4 .

Права власності по ј частки за кожним на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , зареєстровано в ММБТІ 21.06.1989 за реєстровим № 10126.

Заявник зазначає, що його мати ОСОБА_5 померла, після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на ј частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , на підтвердження зазначеного суду надано витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 25.11.2015, вбачається, що за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/12 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.11.2015, виданого Другою миколаївською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 2-996.

У заяві заявник вказує, що він мав намір впорядкувати документи згідно діючого законодавства, та звернувся до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради для реєстрації права власності у відповідному реєстрі. Проте, йому було відмовлено в усній формі через розбіжності у по батькові в паспорті та у правовстановлюючих документах на майно.

02 грудня 2000 року Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю м. Миколаєва, видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 .

З свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.06.1989, виданого державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Гулей Е.П., вбачається розбіжність в написанні по батькові ОСОБА_1 , а саме вказано як « ОСОБА_6 ».

В липні 2021 року ОСОБА_4 звернувся до Першої миколаївської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про виправлення помилки у Першої миколаївської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Відповідно до листа Першої миколаївської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 20.07.2021 за вих. № 559/01-16, ОСОБА_1 відмовлено у виправленні помилки у Першої миколаївської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), виданого після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки матеріали спадкової справи після смерті ОСОБА_4 знаходяться на зберіганні в Державному нотаріальному архіві Миколаївської області.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У постанові Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19 наведено правовий висновок, згідно з яким юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «[…] у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 вказаної Постанови при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Позивач, звертаючись до суду, просив встановити факт належності ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки невідповідність в написанні по батькові заявника в Свідоцтві про право на спадщину за законом від 14 червня 1989 року, виданого після смерті ОСОБА_4 , перешкоджає заявнику реалізувати право вільно розпоряджатися ј часткою житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , суд дійшов висновку, що вимога про встановлення факту що має юридичне значення підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265, 293, 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересовані особи Перша миколаївська державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - задовольнити.

Встановити юридичний факт, належності ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 листопада 1989 року після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідченого державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Гулей Е.П., зареєстрованого в реєстрі за № 6-1728.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНКОПП НОМЕР_4 .

Заінтересована особа: Перша миколаївська державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Пушкінська, 14/6.

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено « 19» січня 2022 року.