ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року

м. Черкаси

справа № 705/138/20 провадження № 22-ц/821/594/22 категорія 304090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.,

суддів: Василенко Л.І., Нерушак Л.В.

секретар: Захарченко А.Д.

учасники справи:

позивач: АТ КБ «ПриватБанк»

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника АТ КБ «ПриватБанк» - Власенка Артема Олександровича на заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 січня 2022 року у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, у складі: головуючого судді Єщенко О.І. дата складання повного тексту не вказано.

в с т а н о в и в :

Описова частина

У січні 2020 року представник АТ КБ «ПриватБанк» - Савіхіна А.М. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 11 квітня 2013 року ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник, ОСОБА_2 помер. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 .

Вказує, що спадкоємець ОСОБА_2 мав право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 03.02.2014 року по 03.08.2014 року.

На виконання вимог діючої норми закону, а саме ч. 3 ст. 1281 ЦК України, позивачем 29.08.2018 року була направлена претензія кредитора до Уманської районної державної нотаріальної контори.

18.10.2018 року позивачем було отримано відповідь Уманської районної державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк».

Таким чином, відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини.

12 вересня 2019 року до спадкоємців, ОСОБА_1 , було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Вказує, що станом на дату смерті заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 11.04.2013 року становить 8836,23 грн., яка складається з:

7820,00 грн. заборгованість за кредитом;

861,22 заборгованість за відсотками;

155,01 грн. заборгованість з комісії та пені.

В зв`язку з вищевикладеним Банк просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 8836,23 грн. за кредитним договором № б/н від 11.04.2013 року та судовий збір.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 січня 2022 року в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не підтвердив доказами факт укладення кредитного договору, фактичне отримання ОСОБА_2 кредитних коштів, відсутність у матеріалах справи відомостей про наявність спадкового майна після смерті ОСОБА_2 , а тому суд не знайшов підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 боргу кредитора.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду, представник АТ КБ «ПриватБанк» Власенко А.О. оскаржив його в установленому порядку до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі просив скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 січня 2022 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції прийняте рішення без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 позичальник, ОСОБА_2 , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. У даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 .

Спадкоємець ОСОБА_2 мав право подати заяву про прийняття або про відмову від прийняття спадщини, відповідач таких доказів не подав.

Відзиви на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

11.04.2013 року ОСОБА_2 було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. У вказаній Анкеті-заяві зазначено, що підписант згоден з тим, що дана заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розміщеними в рекламному буклеті, складають між клієнтом і банком договір про надання банківських послуг. При цьому Анкета-заява, копія якої додана позивачем до позовної заяви, не містить посилань на те, який саме кредитний договір погодився оформити відповідач, умови користування кредитом та його погашення, порядок нарахування та сплати відсотків за користування кредитом, порядок нарахування та сплати штрафу і пені за невиконання умов Договору. Згідно з Анкетою-заявою кредитний ліміт не визначений. Також не зазначено, що підписант Анкети-заяви ознайомився під підпис з Умовами і Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування. При цьому до позовної заяви не додані документи, які підтверджували, що на момент підписання Анкети-заяви 11.04.2013 відповідач виявив бажання оформити кредитну картку «Універсальна» та ознайомився з тими Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, витяги з яких долучено до позовної заяви.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 05.02.2014 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Паланка Уманського району Черкаської області.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 11.04.2013 року, який долучено до матеріалів справи, станом на 30.09.2020 року заборгованість становить 8836,23 грн., яка складається з наступного: 7820,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 7820,00 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України; 663,15 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 353,08 грн. заборгованість із пені.

Позивачем на адресу Уманської районної державної нотаріальної контори було направлено претензію кредитора від 23.08.2018 року.

03.09.2018 року Уманською районною державною нотаріальною конторою було направлено на адресу АТ КБ «ПриватБанк» відповідь на претензію, в якій зазначено, що ними претензія АТ КБ «ПриватБанк» про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримана 03.09.2018 року. На підставі претензії від 16.05.2014 року була заведена спадкова справа під № 299 за 2014 рік, відповідно було надіслано повідомлення про відкриття спадщини 03.06.2014, вих.. № 941/02-41 та витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 37539125 від 03.06.2014 . Також повідомлено, що станом на 03.09.2018 року від спадкоємців вищевказаного спадкодавця заяви не надходили.

Позивачем на адресу ОСОБА_1 було направлено лист-претензію від 05.06.2019 року.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаській апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає до часткового задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.

Згідно з приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Предметом даного спору є стягнення зі спадкоємців позичальника заборгованості за кредитним договором, яка існувала на час його смерті перед кредитодавцем.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя статті 1268 ЦК України).

Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

За змістом частини першої статті 1297 ЦК України (в редакції чинній на момент відкриття спадщини) спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.

Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення позики входять до складу спадщини, то умови договору щодо строків повернення позики чи сплати її частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Як зазначено Банком в позовній заяві, 11.04.2013 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір б/н, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 05.02.2014 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 32).

Згідно за розрахунком заборгованості за договором № б/н від 11.04.2013 року, укладеного між ПриватБанк та ОСОБА_2 , станом на 16.08.2019 року рахується заборгованість у розмірі 8836,23 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 7820,00 грн., за відсотками - 861,22 грн.; заборгованість з комісії та пені 155,01 грн. (а.с. 4).

23.08.2018 року АТ КБ «Приватбанк» направив «Претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України» до Уманської районної державної нотаріальної контори, у якій просив включити кредиторські вимоги АТ КБ «Приватбанк» у спадкову масу, про що зробити запис у книзі обліку спадкових справ (а.с. 39).

03.09.2018 року Уманською районною державною нотаріальною конторою було направлено на адресу АТ КБ «ПриватБанк» відповідь на претензію, в якій зазначено, що ними претензія АТ КБ «ПриватБанк» про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримана 03.09.2018 року.

Крім того, в даному повідомлені зазначено, що на підставі претензії від 16.05.2014 року була заведена спадкова справа під № 299 за 2014 рік, відповідно було надіслано повідомлення про відкриття спадщини 03.06.2014, вих.. № 941/02-41 та витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 37539125 від 03.06.2014 року.

Також повідомлено, що станом на 03.09.2018 року від спадкоємців вищевказаного спадкодавця заяви не надходили.

У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців.

Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.

Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України.

Згідно з відомостями, які зазначені у копія паспортів, ОСОБА_1 був зареєстрований за однієї адресою разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 30, 31).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України).

Так, спадкодавець ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спадкоємець ОСОБА_1 , який проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, 04 липня 2014 року.

Статтею 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Положення ст. 1282 ЦК України застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Відповідно до ч.1-2 ст. 1281 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 , станом на 03.09.2018 року до Уманської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався (а.с. 40).

Тому в даному випадку суд досліджує дотримання кредитором норм, передбачених ст. 1281 ЦК України (яка діяла на час виникнення правовідносин).

Як зазначалось вище, 23 серпня 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Уманської районної державної нотаріальної контори з вимогою про повідомлення Банк чи заводилась спадкова справа після померлого боржника, про включення вимог кредитора в спадкову масу та повідомлення спадкоємців померлого про наявну заборгованість. Також у претензії вказано, що на теперішній день Банку стало відомо про смерть ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 39).

12 вересня 2019 року позивач направив лист-претензію ОСОБА_1 Вих. № SAMDN3761 від 05.09.2019 року (а.с. 42), вважаючи його спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , зазначивши, що на теперішній час банку стало відомо про смерть останнього (а.с. 41).

Частина 3 ст. 1281 ЦК України (яка діяла на час виникнення правовідносин) передбачає строк пред`явлення своїх вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, у разі якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Отже, за змістом ст. 1281 ЦК України законодавець пов`язує строк пред`явлення вимог кредитодавцем протягом шести місяців з дня, коли: 1) він дізнався про прийняття спадщини або 2) він дізнався про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

По справі встановлено, що спадкоємці не отримали свідоцтво про спадщину, тобто у даному випадку для застосуванню шести місячного строку пред`явлення вимоги кредитодавцем підлягають з`ясуванню обставини відносно того, коли кредитодавець дізнався про прийняття спадкоємцями спадщини.

У позовній заяві, як і в апеляційній скарзі позивач вказує, що спадкоємець відповідач по справі ОСОБА_1 постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому фактично прийняв спадщину після померлого ОСОБА_2 .

Апеляційним судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2 від спадкоємців зав не надходило, тобто за змістом ст. 1281 ЦК України кредитодавець мав право подати свої вимоги до спадкоємців позичальника з урахуванням дати отримання ним інформації про смерть клієнта 03.06.2014 року у строк до 03.12.2014 року - у разі фактичного прийняття спадщини спадкоємцями (6 місяців з дня смерті спадкодавця 04.08.2014 року) або у строк до 03.12.2014 року (6 місяців з дня коли він дізнався про відкриття спадщини).

Оскільки позивач повторно звернувся до Уманської державної нотаріальної контори 23.08.2018 року, хоча про смерть ОСОБА_2 йому стало відомо 03.06.2014 року (так як, на підставі претензії Банка від 16.05.2014 року була заведена спадкова справа під № 299 за 2014 рік, про що було ПриватБанк повідомлено) то є підстави вважати, що він порушив строк, встановлений ст. 1281 ЦК України, тому у відповідності до вимог ч. 4 вказаної статті, кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з підстав відсутності доказів про наявність у спадкодавця спадкового майна та що відсутні підстави вважати, що відповідач отримав право власності на будь-яке спадкове майно, в межах вартості якого можна було б задовольнити вимоги кредитора, є помилковим, він не ґрунтується на вимогах діючого законодавства, оскільки суд першої інстанції при вирішенні спору не встановив усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а тому не можна стверджувати, що у цій справі суд виконав завдання цивільного судочинства.

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з підстав не дотримання позивачем вимог ч. 3, 4 ст. 1281 ЦК України (яка діяла на час виникнення правовідносин).

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові - на позивача.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника АТ КБ «ПриватБанк» - Власенка Артема Олександровича задовольнити частково.

Заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст виготовлено 26 травня 2022 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді Л.В. Нерушак

Л.І. Василенко