Справа № 274/5617/21 Провадження № 2/0274/403/22
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
09.11.22 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "М`ясовита", представником якого є Чумак С.С.,
простягнення заборгованості за договором позики,
Товариство з обмеженою відповідальністю "М`ясовита" (далі Товариство) звернулось з позовом, у якому просить стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за договором № 22/07/20 від 22.07.2020 р. безвідсоткової поворотної позики у розмірі 150 000,00 грн.
Позов обґрунтованим тим, що між Товариством та його працівником ОСОБА_1 , було укладено договір № 22/07/20 від 22.07.2020 р. безвідсоткової поворотної позики, на виконання умов якого Товариство надало ОСОБА_1 позику у розмірі 150 000,00 грн., проте зобов`язання з її повернення у передбачений договором строк ОСОБА_1 не виконав.
ОСОБА_1 проти позову заперечив та просить відмовити у його задоволенні, посилаючись на різні обставини, а саме у першому судовому засіданні за його участю він зазначив, що при його звільненні з Товариства усі кошти, які йому належали до виплати, були утримані Товариством у якості повернення позики. У другому ж засідання почав посилатися на те, що він взагалі на момент підписання договору позики у Товаристві не працював та позику не отримував, його змусили підписати певні документи та в нього була інша домовленість з керівництвом Товариства.
Судом з`ясовано, що між Товариством (Позикодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) підписано договір № 22/07/20 від 22.07.2020 р. безвідсоткової поворотної позики, відповідно до умов якого, зокрема, Позикодавець надає Позичальнику безвідсоткову поворотну позику у сумі 300 000,00 грн., а Позичальник зобов`язаний повернути позику Позикодавцю в повному обсязі. Позичальник є працівником Позикодавця. Видача позики здійснюється Позикодавцем у готівковому порядку шляхом видачі суми позики з каси підприємства до 21.08.2020 р.
Також згідно з умовами договору № 22/07/20 від 22.07.2020 р. безвідсоткової поворотної позики позика має бути повністю повернута до 31.07.2022 р. включно. В разі звільнення працівника до дати повного погашення позики, позика в повному обсязі має бути повернута до дня розірвання трудових відносин (до дня звільнення).
На виконання умов договору № 22/07/20 від 22.07.2020 р. безвідсоткової поворотної позики Товариство з каси видало ОСОБА_1 , а останній отримав грошові кошти у загальній сумі 150 000,00 грн., що підтверджується видатковими касовими ордерами від 06.08.2020 р. на суму 37 500,00 грн., від 07.08.2020 р. на суму 37 500,00 грн., від 17.08.2020 р. на суму 37 500,00 грн. від 20.08.2020 р. на суму 37 500,000 грн. (а. с. 10, 11, 12, 13).
Статтею 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином між Товариством (Позикодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено договір позики грошових коштів на загальну суму 150 000,00 грн., які ОСОБА_1 мав повернути Товариству до 31.07.2022 р. включно або у разі розірвання трудових відносин з Товариством (звільнення) до дати повного погашення позики, до дня розірвання трудових відносин (до дня звільнення).
Наказом Товариства № 766 від 19.11.2020 р. про припинення трудового договору (контракту) звільнено 19.11.2020 р. ОСОБА_1 з посади представника торгівельного відділу збуту на підставі пункту 1 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України у зв`язку з поданою ним заявою (а. с. 14).
ОСОБА_1 не подав доказів, що ним виконано зобов`язання з повернення позики Товариству до дня розірвання трудових відносин (до дня звільнення), тобто до 19.11.2020 р.
Посилання ОСОБА_1 на те, що при звільненні з Товариства усі кошти, які йому належали до виплати, були утримані Товариством у якості повернення позики, не підтверджені будь-якими доказами та спростовуються довідкою від 08.11.2022 р. Товариства та видатковим касовим ордером від 19.11.2020 р., з яких випливає, що нараховані ОСОБА_1 суми при звільнені, по-перше, значно менші, ніж отримана ним позика (нараховано 2 880,00 грн) , і по-друге, були йому ж і виплачені (а. с. 59, 60).
Твердження ОСОБА_1 про те, що він взагалі на момент підписання договору позики у Товаристві не працював та позику не отримував, його змусили підписати певні документи та в нього була інша домовленість з керівництвом Товариства, також не підтверджені будь-якими доказами, та частково спростовуються матеріалами справи, посилання на які містяться вище.
Також Суд наголошує, що ОСОБА_1 навіть не подано доказів звернення до правоохоронних органів у зв`язку з, як випливає з його пояснень, фактично злочинними діями керівництва Товариства щодо нього з примушування до підписання документів про отримання позики тощо.
Частино ю ж першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Абзацом першим частини першою статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Враховуючи викладене, Суд вважає, що позов Товариства підлягає задоволенню.
На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_1 на користь Товариства у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 2 270,00 грн. (сплачений за подання позовної заяви судовий збір, а. с. 4, 5).
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України,
2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "М`ясовита" заборгованість за договором № 22/07/20 від 22.07.2020 р. безвідсоткової поворотної позики у розмірі 150 000,00 грн.
3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "М`ясовита" у якості відшкодування судових витрат грошові кошти у розмірі 2 270,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В.Корбут

Повне рішення складено 11.11.2022 р.