ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7229/22 Справа № 408/322/20-ц Суддя у 1-й інстанції - Булгакова Г.В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2022 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря Піменової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом

за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області

на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 03 грудня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

27 січня 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Осичнюк Є.В. звернулася до Біловодського районного суду Луганської області з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що заочним рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 30 вересня 2019 року по справі №426/5112/19, визнано право власності за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на недоотриману пенсію в розмірі 44757 (сорок чотири тисячі сімсот п`ятдесят сім) гривень 47 копійок в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач зверталася до територіального органу Пенсійного Фонду України, а саме: до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, однак їй було відмовлено в видачі залишку пенсії з посиланням на відсутність у ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину. Не погоджуючись з прийнятим рішення представник позивача адвокат Осичнюк Є.В. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з письмовою скаргою на дії вказаного територіального підрозділу та з проханням виконати рішення суду і виплатити ОСОБА_1 визначену цим рішенням суму коштів недоотриманої померлим чоловіком пенсії, однак отримав відмову. Листом від 08 січня 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області відмовило представнику позивача у виплаті недоотриманої пенсії у зв`язку з тим, що нею не було подано заяву до органів Пенсійного фонду України протягом шести місяців з дня відкриття спадщини для виплати недоотриманої пенсії та рекомендовано ОСОБА_1 звернутися до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на недоотриману пенсію. Позивач вважає, що орган пенсійного фонду протиправно відмовляє їй у виплаті даних коштів, на які за нею визнано право власності судовим рішенням. У зв`язку із викладеним позивач просить стягнути з відповідача на її користь недоотриману суму пенсії, яка увійшла до складу спадщини, в розмірі 44757 грн. (а.с.1).

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 03 грудня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом задоволенні.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, , місцезнаходження: Україна, Луганська область, Сєвєродонецький район, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , грошові кошти, право власності на які визнано в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі рішення Сватівського районного суду Луганської області від 30 вересня 2019 року по справі № 426/5112/19, в розмірі розмірі 44757 (сорок чотири тисячі сімсот п`ятдесят сім) гривень 47 копійок. Також вирішено питання щодо судових витрат (а.с.52-54).

Не погодившись з рішення суду, Головне управління ПФУ України в Луганській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 115-126).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що відповідно до копії рішення Сватівського районного суду Луганської області від 30 вересня 2019 року по справі № 426/5112/19, визнано право власності за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на недоотриману пенсію в розмірі 44757 (сорок чотири тисячі сімсот п`ятдесят сім) гривень 47 копійок в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішення набрало законної сили 07 листопада 2019 року.

З копії листа Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 1112/К-11 від 08 січня 2020 року, спрямованого представнику позивача адвокату Осичнюку Є.В. у відповідь на його скаргу, слідує, що враховуючи той факт, що ОСОБА_1 не було подано заяву до органів Пенсійного фонду України протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, та при зверненні до Управління всупереч положенням п.2.26 Порядку № 22-1 не було подано свідоцтво про право власності на спадщину, для виплати недоотриманої пенсії та виконання рішення Сватівського районного суду Луганської області по справі № 426/5112/19 від 30 вересня 2019 року про визнання права власності на недоотриману пенсію після смерті ОСОБА_2 , позивачу слід звернутись до нотаріуса із вище зазначеним рішенням суду за місцем відкриття спадщини для отримання свідоцтва про право на спадщину на недоотриману пенсію, яким буде заведено спадкову справу та вирішено питання про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Задовольняючи позовні вимоги суд 1 інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.

Із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

Так, Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна.

ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується із висновком суду 1 інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, оскільки дії відповідача порушують її право як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої заперечення та доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області залишити без задоволення.

Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 03 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: