ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 листопада 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/3304/21

Головуючий у першій інстанції Бездідько В. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/984/22, № 22-ц/4823/985/22

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Скрипки А.А. Шарапової О.Л.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: ОСОБА_2

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 серпня 2022 року та на додаткове рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення вартості 1/2 частини автомобіля (суддя Бездідько В.М.), ухвалене о 10 год. 59 хв. у м.Прилуки, повний текст рішення складено 10 серпня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частки автомобіля марки Volkswagen LT 46 NDI, д.н.з. НОМЕР_1 , припинивши її право власності на 1/2 частку автомобіля. Позов мотивовано тим, що під час перебування в шлюбі з ОСОБА_2 01 листопада 2007 року сторони за спільні сімейні кошти придбали вказаний автомобіль і зареєстрували його на чоловіка. У 2014-2015 роках відповідач передав ОСОБА_3 в користування спірний транспортний засіб, при цьому була складена розписка, відповідно до якої ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 грошові кошти. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 червня 2020 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 03 березня 2021 року, визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля Volkswagen LT 46 NDI, д.н.з. НОМЕР_1 . Відповідно до висновку експерта №042/19 від 29 травня 2019 року вартість автомобіля становить 176 600 грн. За доводами ОСОБА_1 , автомобіль є неподільним, а відтак може бути виділений лише у власність одному із співвласників зі сплатою іншому співвласнику грошової компенсації.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 серпня 2022 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що спільне майно подружжя поділено рішенням суду та за позивачем визнано право власності на 1/2 частину спірного автомобіля, позивачем не доведено того факту, що транспортний засіб відчужений, він є у власності відповідача та не позбавляє можливості позивача зареєструвати право власності на 1/2 частину автомобіля та погодити порядок користування ним або заявити відповідний позов про витребування майна з чужого незаконного володіння, якщо такий знаходиться у користуванні третіх осіб.

Додатковим рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 серпня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 250 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення та додаткове рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що після набрання рішенням суду законної сили в частині визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину автомобіля вона не мала можливості ним користуватися та провести реєстрацію в сервісному центрі, оскільки відповідач передав транспортний засіб третій особі по довіреності і стверджував, що він його відчужив за згоди позивачки в період шлюбу. ОСОБА_1 обрано спосіб захисту свого майнового права шляхом стягнення з ОСОБА_2 грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля з припиненням її права на 1/2 частку автомобіля. За доводами позивачки, спірний автомобіль є неподільним, а відтак він може бути виділений лише у власність одному із співвласників зі сплатою іншому співвласнику грошової компенсації, що кореспондується з приписами ст.365 ЦК України. ОСОБА_1 звертає увагу, що вона просить припинити не право власності відповідача з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, що є відмінними за своєю природою та суттю. На своє звернення до регіонального сервісного центру в Чернігівській області про реєстрацію права власності на автомобіль позивачка отримала відмову, оскільки відсутня згода іншого співвласника. Крім того, ОСОБА_1 посилається, що 25 серпня 2022 року ОСОБА_2 здійснив відчуження спірного автомобіля, за що отримав від покупця кошти в розмірі 5000 грн. Позивачка вказує, що сума стягнутих з неї витрат на правничу допомогу є завищеною. Вважає, що виправдана сума для стягнення витрат на правничу допомогу в разі залишення рішення в силі становить 5200 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Відповідач посилається, що предметом позову є стягнення з нього грошової компенсації вартості автомобіля Volkswagen LT 46 NDI, д.н.з. НОМЕР_1 , проте в матеріалах справи відсутні докази вартості цього автомобіля станом на момент розгляду справи в суді. За доводами ОСОБА_2 , експертний висновок робився більше ніж три роки назад і вартість автомобіля за цей час змінилася. Відповідач вважає, що оскільки позивачці відомо місцезнаходження автомобіля, то і провести експертизу можливо. ОСОБА_2 наголошує, що шлюб між сторонами розірвано у 2017 року, тобто більше ніж через два роки після передачі автомобіля в користування ОСОБА_3 . Позивачка не заперечувала проти передачі автомобіля і погоджувалася на отримання грошових коштів, претензій з цього приводу не заявляла, а після розлучення змінила свою позицію. Відповідач вважає, що стаття 365 ЦК України не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. ОСОБА_2 посилається, що договір купівлі-продажу транспортного засобу від 25 серпня 2022 року є недійсним, оскільки укладений без згоди позивача.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

По справі встановлено, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 червня 2020 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя і, зокрема, визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля Volkswagen LT 46 NDI д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 (а.с.8-24).

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 03 березня 2021 року вищевказане рішення суду першої інстанції в зазначеній частині залишено без змін (а.с.25-36).

Відповідно до висновку експерта №042/19 від 29 травня 2019 року дійсна (ринкова) вартість автомобіля марки Volkswagen LT 46 NDI д.н.з. НОМЕР_1 , 2001 року випуску, без врахування його фактичного технічного стану, загального пробігу та умов зберігання станом на 15 травня 2019 року становить 176 600 грн (а.с.37-39).

Вирішуючи питання наявності підстав для стягнення на користь позивачки вартості 1/2 частини автомобіля, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 червня 2020 року встановлено, що автомобіль марки Volkswagen LT 46 NDI д.н.з. НОМЕР_1 , 2001 року випуску, було придбано сторонами в шлюбі, отже він є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

Згідно із ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Аналіз змісту положень статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.

Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), в першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду.

Такий підхід відповідає закріпленим у статті 7 СК України засадам розумності і добросовісності, оскільки відповідач надає свою згоду на позбавлення його частки у праві власності, отримуючи, у свою чергу, гарантоване грошове відшкодування.

У пунктах 1-3 частини першої статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

У такому випадку, заявляючи відповідні вимоги, позивач погоджується на отримання грошової компенсації, а відповідач, у свою чергу, не завжди згоден її виплачувати. При цьому залишення неподільної речі у спільній власності без проведення реального поділу не позбавить того з подружжя, хто фактично цією річчю користується, можливості користуватися нею в подальшому. Одночасно інший з подружжя позбавляється як можливості користуватися спірною річчю, хоча вона перебуває у спільній власності, так і грошової компенсації, яку інша сторона добровільно на депозитний рахунок не внесла.

Оцінюючи положення частини п`ятої статті 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, слід виходити з того, що ця норма права не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач.

Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного від 09 лютого 2022 року у справі № 521/1963/19 (провадження № 61-11699св21), а також у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) та у постановах Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц (провадження № 61- 15462св18), від 16 жовтня 2019 року у справі № 316/1521/15-ц (провадження № 61- 20625св18).

Згідно з частиною другою статті 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

За змістом частини другої статті 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Автомобіль марки Volkswagen LT 46 NDI, д.н.з. НОМЕР_1 , є неподільною річчю, оскільки виділити в натурі будь-яку його частку неможливо, він не може бути реально поділений в натурі між сторонами.

Хоча рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 червня 2020 року і було визнано право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частку вказаного автомобіля, проте, як вказувала позивачка, вона позбавлена можливості користуватися ним, оскільки автомобіль було передано в користування іншій особі ОСОБА_3 .

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 також підтверджував, що спірний автомобіль використовується ОСОБА_3 з 2014 року.

У даній справі ОСОБА_1 , якій належить право власності на 1/2 частину вищевказаного автомобіля, бажає припинити своє право власності і отримати грошову компенсацію за свою частку від іншого співвласника.

При цьому, за матеріалами справи встановлено, що на момент розгляду справи судом першої інстанції спірний автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_2 (а.с.40).

У відповідності до положень ст.89 ЦПК України суд апеляційної інстанції оцінює надані позивачкою до апеляційної скарги докази у сукупності з іншими доказами і обставинами справи.

Так, на запит позивачки Територіальний сервісний центр №7442 Регіонального сервісного центру в Чернігівській області 23 серпня 2022 року надав відповідь про неможливість перереєстрації транспортного засобу у разі відсутності співвласника. Зазначено, що транспортні засоби, що належать декільком фізичним або юридичним особам (співвласникам), за їх письмовою заявою реєструються за однією з таких осіб (а.с.139).

Крім того, 25 серпня 2022 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (продавець), яка діє на підставі договору комісії №5825/22/408 від 24 серпня 2022 року, укладеного із ОСОБА_2 через ОСОБА_5 , і ОСОБА_6 (покупець) було укладено Договір №5825/22/0473 купівлі-продажу транспортного засобу належного ОСОБА_2 автомобіля Volkswagen LT 46 NDI (а.с.140-141).

Колегія суддів апеляційного суду, з огляду на встановлені обставини, приходить до висновку про можливість застосування положень частини четвертої статті 71 СК України й присудження ОСОБА_1 грошової компенсації замість її частки у праві спільної часткової власності на автомобіль, а саме вартість 1/2 частки, оскільки такі вимоги позивачки направлені на справедливий захист її прав та інтересів з урахуванням дотримання балансу інтересів.

За доводами ОСОБА_1 , надати експерту на оцінку спірний автомобіль вона не має можливості, оскільки він не перебуває у її власності і в користуванні.

Вартість автомобіля Volkswagen LT 46 NDI, д.н.з. НОМЕР_1 , визначалася під час розгляду справи про поділ майна подружжя, а саме: відповідно до Висновку експерта №042/19 за результатами автотоварознавчого дослідження від 29 травня 2019 року дійсна (ринкова) вартість вказаного автомобіля становить 176 600 грн.

Відповідачем ОСОБА_2 така вартість не спростована. Ним не надано доказів на підтвердження дійсної вартості автомобіля на час розгляду даної справи, враховуючи той факт, що власником автомобіля є саме він, а позивачка не є його власником і позбавлена права користування ним. Також відповідачем не надано доказів на підтвердження факту отримання позивачкою грошових коштів за автомобіль в момент передачі його в користування ОСОБА_3 .

Надану позивачкою до Чернігівського апеляційного суду інформаційну довідку експерта №060/22 про середню ринкову ціну (КТЗ) автомобіля Volkswagen LT-46, яка станом на 27 жовтня 2022 року становить 289 630 грн, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки визначена середня ринкова ціна КТЗ не враховує його фактичний технічний стан, загальний пробіг, умови зберігання та експлуатації.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача на користь позивачки грошової компенсації вартості 1/2 частки автомобіля Volkswagen LT 46 NDI, номер кузова НОМЕР_2 , у розмірі 88 300 грн та припинення права власності ОСОБА_1 на 1/2 частку автомобіля (176 600 : 2).

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, відсутні підстави для стягнення з позивачки на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим підлягає скасуванню додаткове рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 серпня 2022 року.

Також у зв`язку із задоволенням позовних вимог та апеляційної скарги з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 належить стягнути судовий з бір у розмірі 908 грн за розгляд справи судом першої інстанції, а також 1362 грн судового збору за апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 серпня 2022 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки Volkswagen LT 46 NDI, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , у розмірі 88 300 грн, припинивши право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку автомобіля.

Додаткове рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 серпня 2022 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 908 грн за розгляд справи судом першої інстанції, а також 1362 грн судового збору за апеляційний розгляд справи.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: