Провадження №2/752/7371/22
УХВАЛА

щодо забезпечення позову

05 жовтня 2022 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду міста Києва Кордюкова Ж.І., розглянувши заяву представника позивача адвоката Клепикова Максима Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг», третя особа Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «А-Фінанс» про стягнення авансового платежу за договором фінансового лізингу, пені, 3 відсотків річних та інфляційних втрат, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Голосіївського районного суду міста Києва знаходиться цивільна справа №752/12702/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» (далі - ТОВ «Везем шиппінг»), третя особа Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «А-Фінанс» про стягнення авансового платежу за договором фінансового лізингу, пені, 3 відсотків річних та інфляційних втрат.

Адвокат Клепиков Максим Сергійович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення вищезазначеної позовної заяви шляхом накладення арешту на грошові кошти у розмірі 127917 грн., що знаходяться на рахунках ТОВ «Везем шиппінг».

Заяву представник позивача обґрунтував тим, що позивачем пред`явлено позов до суду про стягнення авансового платежу за договором фінансового лізингу від 22.09.2021 №95Л/220921, пені, 3 відсотків річних та інфляційних втрат, оскільки відповідачем та третьою особою не виконано умови вказаного договору та не передано позивачу транспортний засіб.

Згідно до умов вказаного договору третя особа набуває у власність і передає позивачу на умовах фінансового лізингу в платне володіння та користування з правом викупу об`єкт лізингу - бувший у користуванні транспортний засіб Subaru Forester, а позивач на виконання умов договору сплатив 24.09.2021 на користь третьої особи авансовий платіж у сумі 127917 грн. та лізинговий платіж у сумі 5827,80 грн.

Позивачу грошові кошти на його вимогу не повернуто.

Відповідачем прийнято 01.04.2022 в односторонньому порядку рішення щодо призупинення виплат за контрактами та будь-якими цивільно-правовими угодами, в якому вказав щодо настання форс-мажорних обставин через військову агресія російської федерації проти України.

Представник позивача вважає посилання на форс-мажорні обставини необґрунтованими та безпідставними, оскільки відповідач не виконав зобов`язання за вказаним договором до виникнення військової агресії російської федерації проти України.

Відповідачем вчиняються дії щодо прихованого, систематичного, цілеспрямованого та безпідставного ухилення від виконання грошових зобов`язань за договором фінансового лізингу.

Метою вжиття заходу забезпечення позову є вжиття заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача. Невжиття заходу забезпечення позову у разі його задоволення ускладнить ефективний захист та поновлення порушених прав позивача.

Розглянувши заяву, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Частиною 1 ст. 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1, 6, 8 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) зазначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 в справі №753/22860/17 зазначено, що «конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі №914/1570/20 вказано, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Верховним Судом викладений правовий висновок у постанові від 02.08.2019 у справі №915/538/19 та у постанові від 06.11.2018 у справі №923/560/17, згідно з яким накладення арешту на грошові кошти відповідача слід обмежувати розміром ціни позову та можливих судових витрат, а суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру загальної суми позовних вимог та можливих судових витрат.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_2 вбачається, що предметом розгляду в даній справі є стягнення з ТОВ «Везем Шиппінг» авансового платежу за договором фінансового лізингу у розмірі 127917 грн., пені у розмірі 14831,36 грн., 3 відсотків річних у розмірі 2859,73 грн. та інфляційних втрат у розмірі 24986,04 грн.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що позивач просить накласти арешт на грошові кошти у розмірі 127917 грн., що знаходяться на рахунках ТОВ «Везем шиппінг».

Суд відзначає, що під час розгляду заяви про забезпечення позову не було встановлено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача ОСОБА_1 або того, що захист його прав та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль. Належних й допустимих доказів на підтвердження протилежного сторона позивача не надала.

Суд вважає, що вказаний захід забезпечення позову буде обмежувати права та інтереси відповідача ТОВ «Везем Шиппінг» у здійсненні ним господарської діяльності, зокрема, може призвести до зупинення його діяльності тощо.

Дослідивши матеріали справи та доводи представника позивача, викладені у заяві про забезпечення позову, з`ясувавши обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, позовним вимогам, вважаю, що слід відмовити у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153, 258-261, 353-355 ЦПК України суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити представнику позивача адвокату Клепикову Максиму Сергійовичу у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Ж. І. Кордюкова