РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2022 року

м. Рівне

Справа № 556/2009/20

Провадження № 22-ц/4815/1240/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді : Вейтас І.В.,

суддів: Ковальчук Н.М, Хилевича С.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу адвоката Бірука Олександра Володимировича, який діє від імені ОСОБА_1 на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 21 січня 2022 року, ухвалене у складі судді Іванків О.В., повне судове рішення складено 31 січня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Позов обґрунтовано тим, що 14 вересня 2020 року, приблизно о 11-30 годині, відповідач ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «МА3 5551», номерний знак НОМЕР_1 , по автодорозі смт.Рафалівка - с.Полиці, Володимирецького району Рівненської області, порушивши п.13.3 Правил дорожнього руху України, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував технічного стану транспортного засобу, не обрав безпечного інтервалу на роз`їзді та допустив зіткнення з автомобілем марки «Chevrolet Tacuma», номерний знак НОМЕР_2 , який належить позивачу ОСОБА_1 на праві власності, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 08 жовтня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Позивач вказує, що своїми діями ОСОБА_2 завдав ОСОБА_1 матеріальні збитки у розмірі 110 228 гривень. Також позивачем було сплачено вартість проведення звіту про оцінку автомобіля «Chevrolet Tacuma», номерний знак НОМЕР_2 , в сумі 800 гривень.

Цивільно-правова відповідальність відповідача було застрахована відповідачем в Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія», яке виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 41202,79 гривень.

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між завданою внаслідок ДТП матеріальною шкодою та виплаченим страховою компанією страховим відшкодуванням в сумі 69825,21 гривень.

Також позивач вказав, що ОСОБА_1 внаслідок ДТП було завдано моральну шкоду, на відшкодування якої він просив суд стягнути з відповідача 10 000 гривень.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 травня 2021 року за клопотанням представника відповідача до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія».

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 21 січня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 6032,80 гривень, моральну шкоду в розмірі 6000 гривень, судові витрати в сумі 840,80 гривень, всього 12 873,60 гривень.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 08 жовтня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На замовлення ОСОБА_1 було проведено оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Chevrolet Tacuma», номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до звіту про оцінку автомобіля «Chevrolet Tacuma», номерний знак НОМЕР_2 № 1083Е від 02.10.2020 року вартість відновлювального ремонту складає 110228 грн, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу даного автомобіля 59218,47 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час вказаної дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Страховиком було виплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування 05.11.2020 року в сумі 41202,79 грн та 15.03.2021 року проведено доплату в сумі 11982,88 грн, всього сплачено 53185 грн. 67 коп.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що різниця між розміром заподіяної та відшкодованої позивачу шкоди становить 59218,47 53185,67 = 6032,8 грн, і ці кошти підлягають стягненню з ОСОБА_2 .

З апеляційною скаргою на вказане рішення суду першої інстанції звернувся представник позивача адвокат Бірук О.В.. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд, першої інстанції помилково розрахував матеріальну шкоду, завдану позивачеві, виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, що відповідно до звіту №1083Е, складеного 02 жовтня 2020 року ПП «Експерт-Сервіс-Альфа», становить 59218,47 гривень. Адвокат вказує, що суд мав врахувати висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Тому просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди, ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 57042,33 гривні, витрати понесені за складання звіту про розмір матеріальної шкоди в сумі 800 гривень.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди ніким не оскаржується, відповідно судом апеляційної інстанції, в силу принципу диспозитивності не перевіряється.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує, що звіт № 1083Е від 02.10.2020 року про оцінку автомобіля, на який посилається апелянт, як на підставу своїх вимог, має розбіжності та дописи, тому просить суд апеляційної інстанції не брати його до уваги. Зазначає, що ОСОБА_1 отримав страхове відшкодування від страховика у якого була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача. Згідно полісу ліміт страхового відшкодування становить 130000 гривень, яке повністю покривае матеріальну шкоду, яку позивач просить стягнути. Вказує, що позивачем не доведено належними та допустими доказами, що діями відповідача завдано йому моральної шкоди. Відповідно, ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що з рішенням суду першої інстанції також не погоджується та просить його скасувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 вересня 2020 року, приблизно о 11-30 годині, відповідач ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «МА3 5551», номерний знак НОМЕР_1 , по автодорозі смт.Рафалівка - с.Полиці, Володимирецького району Рівненської області, порушив п.13.3 Правил дорожнього руху України - не обрав безпечної швидкості руху, не врахував технічного стану транспортного засобу, не обрав безпечного інтервалу на роз`їзді та допустив зіткнення з автомобілем марки «Chevrolet Tacuma», номерний знак НОМЕР_2 , який належить позивачу ОСОБА_1 на праві власності, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 08 жовтня 2020 року визнано ОСОБА_2 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень в дохід держави.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час вказаної дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», поліс №АР/8195176. Страхова сума становила на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну 130 000 гривень, розмір франшизи 2600 гривень.

ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 04 листопада 2020 року складено страховий акт №174/037/009312/21/1 згідно якого вбачається, що ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» розрахована сума страхового відшкодування складає 41202,79 гривень. 05 листопада 2020 року ОСОБА_1 було виплачено страхове відшкодування в сумі 41202,79 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №15219.

15 березня 2021 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» складено страховий акт №175/037/009312/21/1 та проведено доплату страхового відшкодування в розмірі 11982,88 гривень, що також підтверджується платіжним дорученням №12260 від 15.03.2021 року.

Таким чином, всього страховою компанією виплачено позивачу ОСОБА_1 в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП з участю застрахованого транспортного засобу 53185,67 гривень.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 посилається на звіт № 1083Е про оцінку автомобіля «Chevrolet Tacuma», номерний знак НОМЕР_2 , складений 02 жовтня 2020 року ПП «Експерт-Сервіс-Альфа», згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП (з ПДВ на запасні частини) становить 110228,16 гривень. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, в результаті його пошкодження при ДТП складає (з ПДВ на запасні частини) 59218,47 гривень.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, взяв до уваги вказаний звіт та дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню кошти в сумі різниці між сплаченою сумою страхового відшкодування в розмірі 53185,67 гривень та вартістю відновлювального ремонту згідно вказаного звіту в сумі 59218,47 гривень та стягнув з відповідача 6032,80 гривень.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно зі абзацом 2 частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

До матеріалів справи ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було долучено копії матеріали страхової справи за полісом АР/8195176. Вказані матеріали містять: Акт огляду транспортного засобу автомобіля «Chevrolet Tacuma», номерний знак НОМЕР_2 , 17 вересня 2020 року складений за участю потерпілого ОСОБА_1 , з фотографіями; заяву про страхове відшкодування від ОСОБА_1 ; повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду; пояснення щодо обставин ДТП.

В копіях матеріалів страхової справи також наявний звіт вартості матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику автомобіля «Chevrolet Tacuma», номерний знак НОМЕР_2 , 2005 року випуску, складений експертом Урусовим С.В. Згідно висновку вказаного звіту вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику автомобіля «Chevrolet Tacuma» складає 62 550,80 гривень, в тому числі 6765,13 гривень ПДВ на вартість матеріалів та складових. (а.с. 93).

Експертом в звіті зазначено, що вартість ремонтно-відновлювальних робіт становить 21960 гривень, вартість необхідних для ремонту матеріалів 21155,72 гривень, вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту - 64783,61 гривень. Ринкова вартість подібного непошкодженого КТЗ 134342,50 гривень. Вартість відновлювального ремонту 107 899,33 гривень. При цьому визначаючи вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Chevrolet Tacuma» в сумі 62 550,80 гривень, оцінювач застосував коефіцієнт 0,7 фізичного зносу.

Отримавши страхове відшкодування від страховика в розмірі 53 185,67 гривень (62550,80 гривень (матеріальний збиток з врахуванням фізичного зносу) 6765,13 гривень (ПДВ на вартість матеріалів та складових) 2600 гривень (франшиза)) ОСОБА_1 , не заперечував щодо розміру шкоди і страхової виплати, що були визначені страховиком, не оспорив дії страхової компанії, фактично погодився з вказаним звітом та складовими розрахунку вартості збитків.

Відповідно, звіт № 1083Е складений 02 жовтня 2020 року ПП «Експерт-Сервіс-Альфа» на замовлення ОСОБА_1 , що доданий ним до позову про стягнення збитків з ОСОБА_2 , є неналежним доказом суми збитків та безпідставно взятий судом першої інстанції до уваги, скільки позивачем визнано звіт вартості матеріального збитку складений експертом Урусовим С.В., і підстав для стягнення збитків з ОСОБА_2 за іншим звітом у суду немає. Відповідно вимоги про стягнення судових витрат понесених позивачем на проведення вказаного звіту, задоволенню також не підлягають.

Разом з тим, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу, доводи апеляційної скарги про те, що на відповідача має бути покладено обов`язок сплатити різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом частини першої статті 28, статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином обов`язком страховика є відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу і у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» не виникло обов`язку повного відшкодування шкоди в межах ліміту відповідальності, передбаченого полісом.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2019 року у справі № 676/518/17 (провадження № 61-8307св18) вказано, що «відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати)».

Отже доводи апеляційної скарги про безпідставну відмову у стягненні різниці між виплаченим страховиком відшкодуванням та збитками (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) є юридично обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Згідно з пунктом 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства ПДВ.

Отже, якщо сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір збитків завданих потерпілому, останній має право пред`явити до винної особи вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Таким чином з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача різниця між сумою вартості відновлювального ремонту визначеного експертом ОСОБА_3 та страховою виплатою (із розрахунку 107899,33 - 53 185,67 = 54713,66 гривень).

Відповідно, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволенні позову з обґрунтуванням наведеним у мотивувальній частині вказаної постанови.

Рішення суду в частині стягнення моральної шкоди ніким не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції не перевірялось.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що за результатом апеляційного перегляду апеляційну скаргу адвоката Бірука О.В. задоволено частково, рішення суду першої інстанції скасовано в частині визначення розміру матеріальної шкоди та ухвалено нове рішення про часткове (78,35%) задоволення вказаних позовних вимог, на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню з ОСОБА_2 судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог сплачений ним при зверненні до судів першої та апеляційної інстанції в сумі 1646,50 гривень.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, ст. 376, 382, 384 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , який діє від імені позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 21 січня 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди скасувати, ухвалити у вказаній частині нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині стягнення майнової шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортноїї пригоди, в розмірі 54713,66 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1646,50 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий І. В. Вейтас

Судді Н. М. Ковальчук

С. В. Хилевич