ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/8641/22

Провадження № 22-ц/4820/1650/22

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Цугель А.О.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 686/8641/22 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Кредобанк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 серпня 2022 року (суддя Палінчака О.М.) у справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом АТ «Кредобанк» (далі - Банк) вказувало, що 22.08.2016 між Банком та ОСОБА_1 було підписано Анкету для надання комплексних банківських послуг фізичним особам у ПАТ «Кредобанк» та укладено Заяву-Договір № 517/980. Відповідно до п. 6 абз. 3 Заяви-Договору, ця Анкета та Заява-Договір в сукупності становлять договір банківського рахунку, який укладений на умовах викладених в Анкеті, Заяві-Договорі та Правилах надання комплексних банківських послуг фізичним особам у Публічному акціонерного товариства «Кредобанк». Відповідачу по Заяві-Договору № о517 видано кредит 19.11.2018.

Позивач вказує, що 23.07.2021 здійснено перерахунок заборгованості по поточному рахунку ОСОБА_1 , що є датою утворення простроченої заборгованості та нарахуванням відсотків на прострочену суму кредиту. Банк зазначав, що ним виконанні зобов`язання за Договором, тоді як відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором не виконано, у зв`язку із чим станом на 04.01.2022 виникла заборгованість у розмірі 41143,52 грн, яку і просив стягнути.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 серпня 2022 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням суду, АТ «Кредобанк» оскаржило його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Скаржник звертає увагу суду на те, що до позовної заяви було додано Правила надання комплексних банківських послуг фізичним особам у ПАТ «Кредобанк» зі змінами та доповненнями затверджених рішенням правління, ПАТ «Кредобанк» № 156 від 08.02.2018 (надалі - Правила), однак в оскаржуваному рішенні не зазначено про досліджені пункти та розділи, чи посилання на Правила, в яких містять істотні умови кредитування та загальні положення щодо умов надання банківських послуг позичальнику, що виникли після укладення та підписання Заяви-Договору № 517/980 про надання комплексних банківських послуг від 22.08.2016 року.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку не звернувши уваги, що підписання сторонами Заяви-Договору № 517/980 про надання комплексних банківських послуг від 22.08.2016 року свідчить про приєднання клієнта до договору банківського рахунку та отримання останнім інших банківських послуг, які банк зобов`язується надавати клієнту на умовах визначених Заявою-Договором, Правилами та Тарифами. Судом безпідставно не враховано меморіальний ордер № 41389316 від 23.07.2021, оскільки він підтверджує факт початку утворення простроченої заборгованості та нарахування відсотків в подальшому.

Також судом не враховано, що розрахунки заборгованості та виписки по особовим рахункам (про рух коштів) формуються програмою банку автоматично на основі даних, що містяться у базі даних по клієнту ОСОБА_1 , відповідно до рахунку/рахунках відкритому/відкритих у Банку. Тому надані розрахунки не можна вважати односторонніми ще тому, що вони сформовані на основі здійснених відповідачем платежів; розрахунки заповнюються через програмне забезпечення банку, і якщо боржником здійснюються сплати заборгованості, то вони в межах 3 днів зараховуються на поточний рахунок боржника в будь-якому разі, і будуть зафіксовані програмою.

Зважаючи на викладене, АТ «Кредобанк» просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити повному обсязі.

У відзиві ОСОБА_1 просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зазначав, що судом першої інстанції вірно встановлено, що надані Банком документи не є доказом виникнення кредитних правовідносин між ним та Банком, так як не містять даних про узгодження сторонами усіх умов кредитного договору, зокрема, встановлення ліміту кредитування, відсоткової ставки за користування кредитними коштами, строку повернення кредиту. Крім того, розрахунок заборгованості не дає можливості перевірити правильність нарахування суми заборгованості та відсотків, строків виникнення заборгованості, а тому не може слугувати безспірним доказом розміру грошових вимог позивача.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 27.10.2022 витребувано від АТ «Кредобанк» копію договору №о517 (Технічний овердрафт) від 19.11.2018 та детальний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 по цьому ж договору та докази на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів, сплату ним кредитної заборгованості і наявність кредитної заборгованості.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

В повному обсязі оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності укладення кредитного договору між ОСОБА_1 і АТ «Кредобанк» та відсутності у ОСОБА_1 будь - яких зобов`язань перед позивачем на підставі Анкети про надання банківських послуг від 22.08.2016 та Заяви-Договору № 517/980 від 22.08.2016.

Однак, апеляційний суд не погоджується в повному обсязі із такими висновками з огляду на наступне.

Як слідує із позовної заяви, АТ «Кредобанк» звертаючись до суду, просило стягнути із ОСОБА_1 41143,52 грн. кредитної заборгованості (35358,38 грн. - неповернутої суми кредиту, 5696,74 грн. - прострочених відсотків, 88,40 грн. - нарахованих відсотків станом на 04.01.2022) з тих підстав, що 19.11.2018 утворився Овердрафт по рахунку ОСОБА_1 і 23.07.2021 Банком здійснено перерахунок заборгованості по поточному рахунку позичальника та віднесено прострочений кредит за договором №о517 (Технічний овердрафт) від 19.11.2018, що підтверджує факт початку утворення простроченої заборгованості позичальника та вподальшому нарахування відсотків на прострочену суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, що до яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як передбачено ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздріб на торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року №2664-ІІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 цього Закону (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами підприємницької діяльності на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта підприємницької діяльності; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Встановлено, що 22 серпня 2016 року між ПАТ «Кредобанк» і ОСОБА_1 підписано Анкету для надання комплексних банківських послуг фізичним особам у ПАТ «Кредобанк» та Заяву-Договір № 517/980 від 22.08.2016, які відповідно до умов цієї Заяви-Договору в сукупності становлять Договір банківського рахунку, що укладений на умовах, викладених в Анкеті, Заяві-Договорі та Правилах надання комплексних банківських послуг фізичним особам у ПАТ «Кредобанк» (а.с.80).

Зі змісту Заяви-Договору вбачається, що ОСОБА_1 просив Банк виготовити банківську платіжну картку з активацією послуги «КредоДайрект» та відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 , у валюті Гривня з 22.08.2016, який обслуговуватиметься на умовах Тарифного Пакету VIP.

Відповідно до умов Заяви-Договору № 517/980 від 22.08.2016 вбачається, що Банк виготовляє ОСОБА_1 банківську платіжку картку Debit МС (БПК) та рахунок ОСОБА_1 відкривається на строк до 22.08.2017 і правовідносини щодо відкриття та обслуговування Рахунку, надання доступу до Системи «КредоДайрект» продовжується на рік, якщо жодна із сторін до закінчення строку, на який відкрито рахунок не подала письмових заперечень проти такого продовження, або в інших випадках, визначених Правилами.

А отже, висновок суду першої інстанції про недоведеність укладення між сторонами саме кредитного договору на умовах, про які зазначає АТ «Кредобанк» є обґрунтованими, оскільки Анкета для надання комплексних банківських послуг фізичним особам у ПАТ «Кредобанк» та Заява-Договір № 517/980 від 22.08.2016 не містять узгодженою сторонами суми кредиту, розміру відсотків за користування кредитними коштами та порядок їх нарахування. А Правила надання комплексних банківських послуг фізичним особам у ПАТ «Кредобанк» із змінами та доповненнями, затвердженими рішенням правління ПАТ «Кредобанк» №156 від 08.02.2018 (надалі - Правила), на які посилається апелянт, не можуть бути належним доказом узгодження між сторонами істотних умов саме кредитного договору: суми кредиту, розміру відсоткової ставки, періоду та порядку їх нарахування.

І посилання Банку в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції не враховано, що відповідно до Правил Технічний овердрафт - це сума перевищеного ліміту витрат по БПК, яка виникла в результаті проведення клієнтом операції з використанням БПК і саме 19.11.2018 у позичальника ОСОБА_1 виник технічний овердрафт є недоведеними, адже з наданої Банком виписки по рахунку № НОМЕР_1 та з врахуванням неузгодженої сторонами суми ліміту кредитування не можливо встановити дату виникнення технічного овердрафту.

А тому оскаржуване судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитними коштами відповідає вимогам закону.

Разом з тим, при вирішенні цивільного спору суд у межах своїх процесуальних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки) правовідносин сторін, які випливають зі встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець вказує саме на норму права, що є значно конкретизованим, аніж закон. Більш того, виходячи з положень ЦПК України така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду відображається в судовому рішенні, зокрема, в його мотивувальній і резолютивній частинах.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права або охоронюваного законом інтересу.

Від підстав позову слід відрізняти правові підстави позову (правове обґрунтування позову) - правову кваліфікацію обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові, оскільки суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно здійснити правову кваліфікацію спірних правовідносин.

Вказаний принцип, зокрема, полягає у тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum dabo tibi ius). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови в позові, оскільки згідно з принципом «jura novit curia» неправильна юридична кваліфікація сторонами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.

Тобто суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

У зв`язку із цим посилання позивача у позовній заяві на норми права, які не підлягають застосуванню у цій справі, не є підставою для відмови в задоволенні пред`явленого позову в частині стягнення із ОСОБА_1 отриманих у Банку коштів, оскільки при вирішенні справи суд враховує підставу (обґрунтування) та предмет позовних вимог.

Так, згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Апеляційним судом встановлено, що згідно меморіального ордеру №41389313 від 23.07.2021 здійснено перерахування АТ «Кредобанк» (платник) ОСОБА_1 (отримувач) 48470,75 грн з призначенням платежу: віднесення простроченого кредиту за договором № о17 від 19.11.2018 за призначенням (а.с.8).

Як вбачається із виписки по рахунку № НОМЕР_2 за період з 19.11.2018 по 04.01.2022 (а.с. 11-79) 23.07.2021 АТ «Кредобанк» зараховано на рахунок ОСОБА_1 48470,75 грн з призначенням платежу: віднесення простроченого кредиту за договором № о17 від 19.11.2018 за призначенням (а.с. 78 зворот) і за період з 19.11.2018 по 09.07.2021 ОСОБА_1 користувався вказаним рахунком та коштами, що знаходилися на ньому.

Враховуючи підписану ОСОБА_1 та АТ «Кредобанк» Анкету для надання комплексних банківських послуг фізичним особам у ПАТ «Кредобанк» та Заяву-Договір № 517/980 від 22.08.2016 і виписку по рахунку ОСОБА_1 , що в розумінні норм процесуального законодавства є належним та достовірним доказом (а.с. 11-79), апеляційний суд вважає доведеним факт отримання 23.07.2021 ОСОБА_1 коштів в розмірі 48470,75 грн.

І дана обставина, як слідує із відзивів ОСОБА_1 на позов від 15.07.2022 та на апеляційну скаргу від 28.09.2022 (а.с. 125-126, 178-185) не заперечується відповідачем. Натомість, ОСОБА_1 також посилається на сплату ним коштів на погашення заборгованості згідно договору № о17 від 19.11.2018, що підтверджується наданими ним копіями платіжних доручень №38 від 21.01.2022 та №45 від 24.03.2022 (а.с. 135-136).

Як слідує із позовних вимог, Банк просив стягнути з відповідача кредитну заборгованість, що нарахована станом на 04.01.2022 в розмірі 41143,52 грн, що складається з: 35358,38 грн неповернутої суми кредиту, 5696,74 грн прострочених відсотків, 88,40 грн нарахованих відсотків станом на 04.01.2022 (а.с. 1-5).

Встановлено, що ОСОБА_1 повернуто на користь Банку 10000 грн і ця обставина підтверджується копіями платіжних доручень №38 від 21.01.2022 та №45 від 24.03.2022 (а.с. 135-136).

Виходячи із вищенаведеного, оцінивши у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України надані сторонами докази, враховуючи позовні вимоги Банку, апеляційний суд вважає, що підлягає до стягнення на користь АТ «Кредобанк» із ОСОБА_1 25358,38 грн (35358,38 грн межі позовних вимог - 10000 грн сплачених ОСОБА_1 на користь Банку).

А тому оскаржуване судове рішення в зазначеній частині підлягає до скасування із постановленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тому, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, часткового задоволення апеляційної скарги та скасування в частині оскаржуваного судового рішення підлягає до стягнення із відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та пропорційно до задоволення вимог апеляційної скарги - 1529 грн судового збору за подачу позовної заяви (2481 грн (судовий збір, що підлягав сплаті при подані позовної заяви) * 61,63 (% задоволених позовних вимог) / 100) і 2293,60 грн за подачу апеляційної скарги (3721,50 грн (судовий збір, що підлягав сплаті при поданні апеляційної скарги) * 61,63 (% задоволених вимог апеляційної скарги) / 100).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк» задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 серпня 2022 року в частині відмови у стягненні 25358,38 грн скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» (, вул. Луганська, 18, каб. 114, м. Львів) 25358 (двадцять п`ять тисяч триста п`ятдесят вісім) грн 38 коп. неповернутих коштів та 1529 (одну тисячу п`ятсот двадцять дев`ять) грн судового збору за подання позовної заяви.

В решті рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 серпня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» (, вул. Луганська, 18, каб. 114, м. Львів) 2293 (дві тисячі двісті дев`яносто три) грн 60 коп судового збору за поданя апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 22 листопада 2022 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай