МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 521/3208/22
Пр. №2/521/2621/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Сегеди О.М.,

при секретарі Ткач А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття арешту з майна,

встановив:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 , посилаючись на те, що вона з відповідачем у справі з 21 вересня 1991 року перебуває у зареєстрованому шлюбі.

Зазначала, що після реєстрації шлюбу вона зі згоди матері відповідача, ОСОБА_3 зареєструвалася та стала проживати у будинку по АДРЕСА_1 , який належав останній на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 12 травня 1993 року та свідоцтва про право власності на спадщину від 12 травня 1993 року.

Право власності ОСОБА_3 на житловий будинок по АДРЕСА_1 було зареєстровано в БТІ.

При житті ОСОБА_3 склала заповіт, яким усе своє майно, яке належало їй на праві власності заповіла їй, ОСОБА_1 та дочці ОСОБА_4 , в рівних частках.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку по АДРЕСА_1 , який належав померлій на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 12 травня 1993 року та свідоцтва про право власності на спадщину від 12 травня 1993 року.

Позивачка вказувала, що вона є єдиним спадкоємцем за заповітом, оскільки донька померлоїОСОБА_5 відмовилась від спадщини. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 не має.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 вона прийняла, оскільки в установлений законом строк звернулася до державного нотаріуса П`ятої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але отримати правовстановлюючі документи на житловий будинокпо АДРЕСА_1 не може, оскільки на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2007 року по справі №2-7428/2007 на будинок накладений арешт, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Посилаючись на порушення своїх прав, як власниці зазначеного житлового будинку, позивачка просила суд скасувати арешт, накладений на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2007 року по справі №2-7428/2007 на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , загальною житловою площею 45,7 кв.м., який належав на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 12 травня 1993 року та свідоцтва про право власності на спадщину від 12 травня 1993 року ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 22 березня 2022 року по справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 50-51).

Ухвалою суду від 20 квітня 2022 року по справі була витребувана копія спадкової справи щодо майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 56-57)

Ухвалою суду від 19 травня 2022 року по справі було закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду (а.с. 109-110).

Позивачка, в судове засідання не з`явилася, надала заяву про підтримання позовних вимог та просила суд розглянути справу за її відсутності (а.с. 114).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, надав заяву про визнання позовних вимог та просив суд розглянути справу за його відсутність (а.с. 113).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України, тому при ухваленні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами.

Судом встановлено, що відповідач у справі ОСОБА_2 є рідним сином ОСОБА_3

21 вересня 1991 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_1 , позивачкою у справі, що підтверджується штампом у паспорті громадянина України ОСОБА_1 та у паспорті громадянина України ОСОБА_2 (а.с. 5- 6, 8-12).

Після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , зі згоди матері відповідача, ОСОБА_3 стала проживати у будинку по АДРЕСА_1 , який належав останній на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 12 травня 1993 року та свідоцтва про право власності на спадщину від 12 травня 1993 року.

Встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у житловому будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується домовою книгою (а.с. 19-26).

При житті ОСОБА_3 склала заповіт, яким усе своє майно, яке належало їй на праві власності заповіла їй, ОСОБА_1 та дочці ОСОБА_4 , в рівних частках (а.с. 27).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 29).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку по АДРЕСА_1 , який належав померлій на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 12 травня 1993 року та свідоцтва про право власності на спадщину від 12 травня 1993 року (а.с. 16, 17, 18).

Право власності ОСОБА_3 на житловий будинок по АДРЕСА_1 було зареєстровано в Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, що підтверджується довідкою від 23 червня 2017 року (а.с.88).

З матеріалів спадкової справи встановлено, що донька померлоїОСОБА_3 , ОСОБА_5 відмовилась від спадщини після смерті матері, що підтверджується її заявою (а.с. 84).

Таким чином, позивачка є єдиним спадкоємцем за заповітомпісля смерті ОСОБА_3 . Інших спадкоємців після смерті не має.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , шляхом звернення в установлений законом строк, а саме 17 травня 2017 року до державного нотаріуса П`ятої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини(а.с. 67).

Встановлено, що позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинокпо АДРЕСА_1 , оскільки на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2007 року по справі №2-7428/2007 на нього накладений арешт, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13 січня 2022 року (а.с. 102, 103).

Судом встановлено, що в провадженні Малиновського районного суду м. Одеси на протязі 2007 2008 років перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та матеріальної шкоди, що підтверджується ухвалою суду від 05 жовтня 2007 року про відкриття провадження (а.с.116).

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2008 року позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_2 були задоволенні та з останнього було стягнуто на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 8944,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн. (а.с. 117).

Отже в рамках цієї справи було накладено арешт на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , загальною житловою площею 45,7 кв.м., який належав на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 12 травня 1993 року та свідоцтва про право власності на спадщину від 12 травня 1993 року ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже на момент винесення ухвали суду про накладання арешту на житловий будинок по АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 не був власником будинку, а тому арешт було накладено незаконно.

Відповідно до ст. 1 першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основних свобод людини, кожна сторона має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За змістом ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а відповідно до ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, тому вказаним арештом порушуються права позивача, як власника належного йому майна на розпорядження цим майном.

Отже, внаслідок накладення арешту (заборони) на нерухоме майно позивач на сьогоднішній день позбавлений можливості реалізувати свої права власника.

Таким чином, наявність арешту, накладеного ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2007 року по справі №2-7428/2007 на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , який належав на праві власностіна підставі свідоцтва про право власності від 12 травня 1993 року та свідоцтва про право власності на спадщину від 12 травня 1993 року ОСОБА_3 , яка не була стороною у справі , порушує права позивачки, як власниці спадкового майна.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх відповідне задоволення.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Судовий збір у справі складає 982,40 грн., який був сплачений позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 317, 321, 391 ЦК України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 12, 13, 81, 223, 259, 264, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття арешту з майна задовольнити.

Арешт (заборону), накладений на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2007 року по справі №2-7428/2007 на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , загальною житловою площею 45,7 кв.м., який належав на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 12 травня 1993 року та свідоцтва про право власності на спадщину від 12 травня 1993 року ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 скасувати.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення буде складено 26 травня 2022.

Суддя: О.М. Сегеда