Справа № 539/1436/22
Провадження № 2/539/746/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 листопада 2022 року м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Просіної Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Ковтун І.О.,

представника позивача ОСОБА_1

представник третьої особи - Служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області Парнюк І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, способу їх стягнення та позбавлення батьківських прав, третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, Служба у справах дітей виконавчого комітету Оржицької селищної ради, представник позивача - Антіхович Володимир Володимирович

встановив:

До Лубенського міськрайонного суду Полтавської області звернулася позивачка ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, способу їх стягнення та позбавлення батьківських прав, третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 29.08.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Оржицького районного управління юстиції у Полтавській області зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. Від цього шлюбу у подружжя народилася діти - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя сім`ї не склалося внаслідок різних поглядів на спільне проживання та ведення спільного господарства. 21.07.2017 року заочним рішенням Оржицького районного суду Полтавської області шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - розірвано. Після розірвання шлюбу між сторонами діти залишились проживати разом із матір`ю. Заочним рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 27.06.2017 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 600 грн. на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 29.05.2017 року щомісячно до досягнення дітьми повноліття. На підставі вищевказаного рішення Оржицьким районним судом Полтавської області 17.07.2017 було видано виконавчий лист №543/463/17 від 27.06.2017 року. 30.10.2017 року Оржицьким відділом державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) було відкрито виконавче провадження №55024563 з примусового виконання виконавчого листа №543/463/17 від 27.06.2017 року, виданого 17.07.2017 року Оржицьким районним судом Полтавської області. Проте навіть після призначення аліментів у судовому порядку та звернення їх до примусового стягнення, відповідач не виконує свої обов`язки, щодо утримання дитини та намагається ухилитися від їх сплати. Листом №17.20-34/4852 від 27.05.2022 року Оржицьким відділом державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) повідомлено, що на виконанні у відділі ДВС перебуває виконавче провадження №55024563 щодо стягнення аліментів з відповідача. Та повідомлено, що заборгованість по сплаті аліментів відповідачем складає 89846.26 грн. Розмір аліментів, який визначено судом відповідно до вищевказаного виконавчого листа на даний час є недостатнім для утримання дітей, оскільки фактичні витрати на їх утримання значно перевищують розмір стягнутих аліментів та розмір статків позивачки. Відповідач не виконує рішення суду і ніяких перерахувань не здійснює. Позивач вважає, що вказаний розмір аліментів є занадто низьким. На даний час, порівняно з 2017 роком, істотно змінилося її матеріальне становище, а також рівень життя, відповідач ніякої участі в утриманні дітей не бере. Крім того, фактично більш дорослі діти потребують більших витрат, що значно вплинуло на матеріальний стан матері. Окрім того, зміна матеріального стану підтверджується тим, що станом на дату звернення прожитковий мінімум для дітей збільшився до 2618 грн. на кожного. Позивачка вважає, що на сьогоднішній день в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дітей, їх матеріального забезпечення недостатньо для нормального розвитку дітей. Також позивач зазначає, що визначений розмір аліментів є значно меншим ніж мінімальні стандарти стягнень на дитину визначені в частині 2 статті 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду на те, що у позивача виникли обставини, котрі передбачають подальші значно більші витрати для забезпечення потреб дітей та передбачену законом можливість вибору позивачем способу стягнення аліментів, позивач вважає доцільним прохати суд визначити аліменти у частці від доходу в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину.

Окрім того, після припинення шлюбних відносин між сторонами їх діти залишились проживати разом з матір`ю. Із зазначеного часу діти знаходяться на повному утриманні матері. Відповідач кошти на утримання дітей не надає, участі у їх вихованні та розвитку не бере, їх життям не цікавиться. ОСОБА_3 не турбується про матеріальний стан дітей, повністю усунувся від питань їх забезпечення. Позивач самостійно, без участі відповідача, турбується про здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток дітей, створила всі умови для їх виховання й розвитку, без допомоги батька намагається їх забезпечувати, несе всі відповідні витрати щодо придбання одягу, їжі, сплати комунальних послуг, забезпечення гідних умов проживання. Старший син ОСОБА_4 навчається в 2 класі Лукімської гімназії Оржицької селищної ради Полтавської області. За період навчання зарекомендував себе, як дисциплінований учень, має навчальні досягнення високого рівня, має добрий загальний розвиток. Дитина забезпечена всім необхідним приладдям, одягом та взуттям. Мама за можливості приходить до гімназії, спілкується з класним керівником, цікавиться шкільним життям свого сина. Батько ОСОБА_3 , за час навчання свого сина у гімназії, ніякої батьківської допомоги не надавав, шкільним життям сина не цікавився. У гімназії ні разу не з`являвся, батьківські збори та заходи, пов`язані із шкільним життям дитини не відвідував, телефонних та інших контактів з класним керівником не підтримує. Батьківську допомогу класу не надавав. Молодший син ОСОБА_5 відвідує Лукімський заклад дошкільної освіти «Сонечко» Оржицької селищної ради Полтавської області. ОСОБА_6 має хороший фізичний і розумовий розвиток, який відповідає його віковим особливостям. Дитина має все необхідне для навчання і достатнього розвитку, сезонний одяг та взуття. Мати регулярно цікавиться його розвитком та успіхами. Батько з сім`єю не проживає, успіхами дитини не цікавиться, жодного разу не приводив і не забирав дитину з дитячого садка, не відвідував жодного заходу і не брав участі у батьківській допомозі. Всі витрати які необхідні для виховання і забезпечення дитини в ЗДО забезпечує мати. Діти зростають в надійному сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Позивачка ОСОБА_2 просить суд змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, що стягнуті заочним рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 27.06.2017 року, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 600 грн. на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 29.05.2017 року щомісячно до досягнення дітьми повноліття та визначити аліменти у частці від доходу в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину та позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо малолітніх дітей - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09 серпня 2022 року було залучено в якості третьої особи - Службу у справах дітей виконавчого комітету Оржицької селищної ради.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні наполягає на задоволені заяви, пояснив, що він був присутнім на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Оржицької селищної ради від 31 жовтня 2022 року де також був присутній батько дітей ОСОБА_7 , який пояснив, що з дітьми не спілкувався, не цікавився станом їх здоров`я, має велику заборгованість по аліментам. Крім того, вважає, що він злісно ухиляється від сплати аліментів на дітей, оскільки як вбачається з довідки він працював, але на роботі не повідомив, що з нього стягуються аліменти.

Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання не з`являвся, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило.

Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області заперечень щодо задоволення позову не мають.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області до зали суду не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

18 листопада 2022 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, яка відображена в протоколі судового засідання.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши обставини в їх сукупності, надавши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 18.11.2014, актовий запис № 5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 02.12.2015, актовий запис №7 (а.с. 8-9).

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 21.07.2017 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.10).

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 27.06.2017 року з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 600 грн на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 29.05.2017 щомісячно до досягнення дітьми повноліття (а.с.11).

На підставі вищевказаного рішення Оржицьким районним судом Полтавської області 17.07.2017 було видано виконавчий лист №543/463/17 від 27.06.2017 року, відповідно до якого 30.10.2017 виконавчою службою Оржицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області було відкрито виконавче провадження (а.с.12-14).

Відповідно до листа №17.20-34/4852 від 27.05.2022 року Оржицького відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на виконанні у відділі ДВС перебуває виконавче провадження №55024563 щодо стягнення аліментів з відповідача та заборгованість по сплаті аліментів відповідачем складає 89846.26 грн (а.с.16-17).

Відповідно до характеристики, виданої Лукімською гімназією Оржицької селищної ради Полтавської області від 03.05.2022 року учень 2 класу ОСОБА_4 за період навчання зарекомендував себе, як дисциплінований учень, має навчальні досягнення високого рівня, має добрий загальний розвиток. На уроках завжди уважний, гарно читає, має добру пам`ять, любить учити вірші та гуморески. На уроках активний, із задоволенням працює в групах, парах. Домашні завдання виконує систематично. У характері учня домінують такі риси характеру, як доброзичливість, ввічливість, коректність, чуйність. Підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Бере активну участь у загальношкільних заходах. Дитина забезпечена всім необхідним приладдям, одягом та взуттям. Мама ОСОБА_2 за можливості приходить до гімназії, спілкується з класним керівником, цікавиться шкільним життям свого сина. Батько ОСОБА_3 , за час навчання свого сина у гімназії, ніякої батьківської допомоги не надавав, шкільним життям сина не цікавився. У гімназії ні разу не з`являвся (а.с.18-19).

Відповідно до характеристики від 29.04.2022 року наданої Лукімським закладом дошкільної освіти «Сонечко» Оржицької селищної ради Полтавської області ОСОБА_5 відвідує Лукімський заклад дошкільної освіти «Сонечко» Оржицької селищної ради Полтавської області. ОСОБА_6 має хороший фізичний і розумовий розвиток, який відповідає його віковим особливостям. У дитини гарно розвинена пам`ять, логічне та образне мислення, швидко запам`ятовує учбовий матеріал, має достатній потенціал. Має друзів, активний у спілкуванні з ровесниками, з радістю долучається до розваг з однолітками. Дитина має все необхідне для навчання і достатнього розвитку, сезонний одяг та взуття. Мати регулярно цікавиться його розвитком та успіхами. Батько з сім`єю не проживає, успіхами дитини не цікавиться, жодного разу не приводив і не забирав дитину з дитячого садка, не відвідував жодного заходу і не брав участі у батьківській допомозі. Всі витрати які необхідні для виховання і забезпечення дитини в ЗДО забезпечує мати (а.с.20).

Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітніх дітей, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Оржицької селищної ради від 31.10.2022 р. №5, комісія вважає за доцільне і можливе позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно його малолітніх дітей, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.71-73).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції.

У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).

Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Сімейним кодексом України у статті 7 визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; є хронічними алкоголіками або наркоманами.

Частиною 1 статті 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно зі статтею 166 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках, при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в позові про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08 квітня 2019 року у справі №739/1957/17-ц.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Відповідно до статей 150, 155 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Як зазначалось вище, відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітніх дітей, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Оржицької селищної ради від 31.10.2022 р. №5, комісія вважає за доцільне і можливе позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно його малолітніх дітей, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Частинами 4 та 5 статті 19 Сімейного кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів, зокрема щодо позбавлення та поновлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

При цьому орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Водночас у частині 6 цієї статті зазначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Отже висновок та рішення органу опіки та піклування, є дорадчими та не тягнуть за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у батьків щодо батьківських прав та визначення способів участі у вихованні дитини оскільки такий не порушує прав та обов`язків жодного з батьків.

При цьому правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в ході якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, в тому числі і висновку та рішення органу опіки та піклування, який не має наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір про позбавлення батьківських прав.

З урахуванням наведеного, враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 був присутнім на засідання комісії, де вирішувалося питання щодо доцільності позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітніх дітей, повідомив, що він вже на протязі 2,5 років не спілкувався з дітьми, не цікавився станом їх здоров`я, рівнем розвитку, не брав участі у вихованні та утримані синів, хоча і мешкає поруч з синами, аліменти сплатив лише 4900 гривень, має заборгованість на разі більше 100 тис. гривень, під час розгляду вказаної справи в суді відповідач участі не брав, хоча знаючи, що питання позбавлення його батьківських прав вирішується в суді не з`явився, не надав відзив, заперечення чи пояснення у суді, приймаючи до уваги в висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітніх дітей, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Оржицької селищної ради від 31.10.2022 р. №5, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, не цікавиться їх долею, не піклується про їх розвиток, матеріально не утримує, у підготовці до самостійного життя участі не приймає, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , є цілком законними і обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд роз`яснює право на поновлення батьківських прав, передбачене ст. 169 СК України, у разі стійкої зміни поведінки відповідача у відношенні до своїх дітей.

Щодо позовних вимог про зміну розміру аліментів та способу їх стягнення суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів починаючи з 01 липня 2022 року становить для дітей віком до 6 років - 1100 грн 50 коп, для дітей віком від 6 до 18 років - 1372 грн.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов`язує таку заміну із способом їх присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.ст.183, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.

Як встановлено судом, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дитини на користь позивача визначено судом у твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, тобто з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей у меншому за мінімальний розмір відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет на 2022 рік» для дітей, встановлений статтею 182 СК України, що призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином суд приходить до висновку про необхідність змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з відповідача та враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Таким чином, встановивши вказані обставини та врахувавши характер спірних правовідносин, надавши оцінку доказам у їх сукупності та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про зміну розміру шляхом зміни способу стягнення аліментів підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при задоволенні позовних вимог судовий збір необхідно стягнути з відповідача.

На підставі ст. ст. 55, 59, 60 ЦК України, ст. 10-11, 141, 223, 247, 258-259, 263-268, 287-289 ЦПК України, ст. 3, 15, 16, 141, 150, 155, 164, 165, 166, 169, 180, 181, 182, 183, 184, 192, 199 Сімейного кодексу України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, способу їх стягнення та позбавлення батьківських прав задовільнити.

Змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, що стягнуті заочним рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 27.06.2017 року, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 600 грн. на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 29.05.2017 року щомісячно до досягнення дітьми повноліття та визначити аліменти у частці від доходу в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Виконавчий лист, виданий Оржицьким районним судом Полтавської області від 27 червня 2017 року у справі № 543/463/17 про стягнення аліментів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання неповнолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі шістсот грн на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 29.05.2017 року щомісячно до досягнення дітьми повноліття - відкликати після набрання даним рішенням суду законної сили.

Позбавити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , батьківських прав щодо малолітніх дітей - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Нижній Іржавець, Лубенський (колишній Оржицький) район, Полтавська область та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження с. Нижній Іржавець, Лубенський (колишній Оржицький) район, Полтавська область.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 , судовий збір в розмірі 992 грн 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір в розмірі 992 грн 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено 22 листопада 2022 року.

Суддя Я.В. Просіна