Житомирський апеляційний суд
Справа №286/316/21 Головуючий у 1-й інст. Гришковець А. Л.
Категорія 76 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.,

з участю секретаря судового засідання Ляшук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 286/316/21 за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької районної державної адміністрації, Коростенської районної державної адміністрації, відділу освіти, охорони здоров`я, культури та спорту Коростенської районної державної адміністрації про стягнення винагороди за сумлінну працю і зразкове виконання службових обов`язків, стягнення оплати за останній день роботи, стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок, стягнення моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 13 січня 2022 року, яке ухвалене під головуванням судді Гришковець А.Л. у м. Овручі,

в с т а н о в и в:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької районної державної адміністрації на її свою одноразову щорічну грошову винагороду за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов`язків за 2018-2019 роки відповідно до ст.57 Закону України «Про освіту» в сумі 10051 грн., недоотриману за останній день роботи 20% надбавку за престижність праці в сумі 53 грн. 85 коп., 10% за ведення військового обліку в сумі 26 грн. 92 коп., надбавку за складність і напруженість у роботі за 6 робочих днів в грудні 2020 року в сумі 161 грн. 56 коп., середній заробіток за несвоєчасний розрахунок в сумі 14220 грн. 52 коп. на день подачі позову до суду та моральну шкоду в сумі 5000 грн.

В обгрунтування позову зазначила, що з 01.09.2016 працювала на посаді методиста районного інформаційно методичного центру відділу освіти Овруцької райдержадміністрації, а з 14 грудня 2016 року переведена на посаду методиста районного інформаційно методичного центру відділу освіти на повний робочий день. 01.04.2018 на підставі розпорядження голови РДА від 24.01.2018 відділ освіти Овруцької райдержадміністрації перейменовано у відділ освіти, культури, молоді та спорту Овруцької райдержадміністрації. Наказом №60-к від 23.12.2020 по відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької райдержадміністрації її звільнено з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗПП України, у зв`язку з скороченням штату.

Вказала, що в день звільнення вона працювала повний робочий день. Однак, за останній робочий день 23.12.2020, заробітну плату відповідачем оплачено їй не в повному розмірі, а тільки в розмірі її середнього посадового окладу. Тобто, за останній день роботи їй не було виплачено: 20% надбавки за престижність праці в сумі 53 грн. 85 коп., 10% за ведення військового обліку в сумі 26 грн. 92 коп., надбавки за складність і напруженість у роботі за 6 робочих днів в грудні 2020 року в сумі 161 грн. 56 коп., а всього недоплачено 242 грн. 33 коп., на що вона мала право відповідно до наказів по відділу.

Крім того, відповідачем не виплачено на день її звільнення одноразову щорічну грошову винагороду за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов`язків за 2018-2019 роки, яка виплачується у розмірі до одного посадового окладу, що передбачено ст.57 Закону України «Про освіту» в сумі 10051 грн., виходячи з її посадового окладу на 2018 рік 4426 грн. та на 2019 рік 5625 грн.

Також зазначила, що 28.12.2020 відповідач частково провів з нею розрахунок, зарахувавши на її картковий рахунок в банку 20733 грн. 15 коп., а 21.01.2021 зараховано на картковий рахунок решту суми, яка належала їй згідно наказу №60-К про звільнення. Однак, на день подачі позову до суду відповідач не доплатив їй заробітну плату за останній день роботи та щорічну грошову винагороду за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов`язків за 2018 та 2019 роки в загальній сумі 10293 грн. 33 коп. У зв`язку із наведеним просить стягнути середній заробіток за несвоєчасний розрахунок в сумі 14220 грн. 52 коп.

Позивач вказала, що неправомірними діями відповідача, які порушують її трудові права, вона зазнала моральних страждань. Посилалася на те, що вона є інвалідом 3 групи, проживає одна, на утриманні перебувають непрацездатні батьки похилого віку та донька, а тому дії відповідача призвели до порушення нормальних життєвих зв`язків, вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір моральної шкоди оцінила в 5000 грн.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 22 червня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької райдержадміністрації, що розташований за адресою: вул. Тараса Шевченка, 31-А в м. Овручі Житомирської області, 7, на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , недотримані надбавку за престижність праці в сумі 53 грн. 85 коп., доплату за ведення військового обліку та бронювання в сумі 26 грн. 92 коп., надбавку за складність та напруженість у роботі в сумі 161 грн. 56 коп., середній заробіток за час затримки в розмірі 254 грн. та моральну шкоду в сумі 524 грн.

В задоволенні решти вимог та в позові до Коростенської районної державної адміністрації, відділу освіти, охорони здоров`я, культури та спорту Коростенської районної державної адміністрації відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що Коростенська районна державна адміністрація, відділ освіти, охорони здоров`я, культури та спорту Коростенської районної державної адміністрації є неналежним відповідачем у справі та вважає, що кошти повинні бути стягнуті на її користь саме із цього відповідача. Крім того вважає передчасними висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення на її користь винагороди за сумлінну працю і зразкове виконання службових обов`язків. Не погоджується із розміром присудженої їй моральної шкоди.

Коростенська районна державна адміністрація Житомирської області направила відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказує, що Коростенська райдержадміністрація не є правонаступником відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької райдержадміністрації, а є виключно правонаступником Овруцької райдержадміністрації, про що свідчить передавальний акт балансових рахунків, матеріальних цінностей та активів, затверджений розпорядженням голови Житомирської обласної державної адміністрації 24 березня 2021 року №198. Зазначає, що в акті Коростенської райдержадміністрації від 15 березня 2021 року №25-А вказано, що всі зобов`язання виключно відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької райдержадміністрації переходять до правонаступника відділу освіти, охорони здоров`я, культури та спорту Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області. А тому робить висновок, що а ні Коростенська районна державна адміністрація Житомирської області а ні відділ освіти, охорони здоров`я, культури та спорту Коростенської районної державної адміністрації не є правонаступником районного інформаційно-методичного центру відділу освіти Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області. На виконання норм законодавства України начальником відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької райдержадміністрації було прийнято накази від 9 вересня 2020 року №72 та від 18 вересня 2020 року № 74 , в яких зазначено про припинення діяльності районного інформаційно-методичного центру, а отже у вересні 2020 року методичний центр припинив своє існування як структурний підрозділ відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької райдержадміністрації.

Відділ освіти, охорони здоров`я, культури та спорту Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області також направив відзив на апеляційну скаргу, у якій просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зміст відзиву відділу освіти, охорони здоров`я, культури та спорту Коростенської районної державної адміністрації є аналогічним змісту відзиву Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області. Вказує, що на момент звільнення позивачу були виплачені усі належні суми, а тому підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку відсутні. Водночас наголошує, що виплата щорічної грошової винагороди педагогічному працівнику належить до дискреційних повноважень адміністрації роботодавця в межах кошторису навчального закладу.

ОСОБА_1 брала участь в судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції, доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити, надала пояснення аналогічні викладеному в апеляційній скарзі.

Відповідачі до апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Коростенська районна державна адміністрація Житомирської області та Відділ освіти, охорони здоров`я, культури та спорту Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області направили до апеляційного суду клопотання, у якому просили відкласти розгляд справи, посилаючись на військову агресію Росії проти України та проведення військових дій на території України, що призводить до загрози життю, здоров`ю та безпеці представників відповідачів.

Колегією суддів зазначене клопотання залишено без задоволення з тих підстав, що з цієї причини розгляд справи уже відкладався та зважаючи на те, що на території області на даний час не проводяться бойові дії.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з 01 вересня 2016 року ОСОБА_1 працювала на посаді методиста районного інформаційно-методичного центру відділу освіти та бібліотекаря районного інформаційно-методичного центру відділу освіти Овруцької райдержадміністрації, а 14 грудня 2016 року переведена на посаду методиста районного інформаційно методичного центру відділу освіти на повний робочий день, про що свідчить копія трудової книжки (а.с.9).

Згідно розпорядження голови РДА від 24.01.2018 №9-к, відділ освіти Овруцької райдержадміністрації перейменовано у відділ освіти, культури, молоді та спорту Овруцької райдержадміністрації.

02.04.2018 ОСОБА_1 була переведена на посаду методиста інформаційно методичного центру відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької райдержадміністрації.

Наказом №60-К від 23.12.2020 по відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької райдержадміністрації, 23.12.2020 ОСОБА_1 звільнена із займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку з скороченням штату (а.с.10).

Постановою Житомирського апеляційного суду від 19.08.2021 у справі №286/307/21 було скасовано рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 22 червня 2021 року в частині відмови у задоволенні вимог до відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької районної державної адміністрації та відділу освіти, охорони здоров`я, культури та спорту Коростенської районної державної адміністрації та ухвалено в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Визнано незаконним наказ №68 від 03.09.2020 начальника відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької районної державної адміністрації Жураховської Н.С. про внесення змін до штатного розпису відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької районної державної адміністрації на 2020 рік в частині підпункту 1 пункту 1 про внесення змін до штатного розпису інформаційно-методичного центру відділу освіти, культури молоді та спорту Овруцької районної державної адміністрації для посади «методист» (1 ст.), у графі «Посадовий оклад тарифна ставка») грн» цифри «6155, 00» замінити на «5924,00». Стягнуто з відділу освіти, охорони здоров`я, культури та спорту Коростенської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 недоотриману заробітну плату за період з 1 вересня 2020 року по 23 грудня 2020 року в сумі 6285,05 грн. та 1000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Вказана постанова набрала законної сили 19.08.2021 (а.с.138-145).

З копії довідки (а. с.6) вбачається, що розмір посадового окладу ОСОБА_1 станом на 01.01.2019 становив 4826 грн. 00 коп., а на 01.09.2018 4426 грн. 00 коп., станом на 01.09.2019 становив 5625 грн. 00 коп., станом на 01.09.2020 5924 грн. 00 коп.

Наказом т.в.о. начальника відділу освіти Овруцької райдержадміністрації №03-3 від 03.01.2018 «Про встановлення надбавки за престижність педагогічної праці» було установлено надбавку 20% від посадового окладу (ставки заробітної плати) з 03.01.2018 за престижність педагогічної праці працівникам районного інформаційно-методичного центру відділу освіти, в тому числі і методисту районного інформаційно-методичного центру відділу освіти ОСОБА_1 , що підтверджується копією вказаного наказу (а. с. 7).

Судом також встановлено, що згідно наказу начальника відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької районної державної адміністрації Жураховської Н. С. №36-К від 13.09.2018 «Про призначення відповідального працівника за ведення військового обліку та бронювання військовозобов`язаних» ОСОБА_1 , методиста районного інформаційно-методичного центру відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької райдержадміністрації, було призначено відповідальним за ведення військового обліку та бронювання військовозобов`язаних та встановлено їй доплату за ведення військового обліку та бронювання в розмірі 10% від посадового окладу з 13.09.2018 (а. с. 147).

З копії розрахунку до штатного розпису на 2020 рік інформаційно-методичного центру відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької райдержадміністрації, затвердженого начальником відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької райдержадміністрації, станом на 01.09.2020, вбачається, що методистам інформаційно-методичного центру відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької райдержадміністрації було встановлено надбавку за складність і напруженість у роботі в розмірі 10% від посадового окладу (а. с. 136).

Розрахунковий лист ОСОБА_1 за 2020 рік підтверджує, що до виплат в останній робочий день не було нараховано сум, про які позивач зазначає в позовній заяві (а. с.8-9).

Згідно із випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 , 28.12.2020 на її рахунок було здійснено безготівкове зарахування розрахункових за грудень в сумі 20733 грн. 15 коп., а 21.01.2021 відбулося безготівкове зарахування виплати у розмірі трикратної місячної зарплати по ЧАЕС в сумі 28435 грн. 20 коп. (а. с. 10).

Щорічна грошова винагорода педагогічним працівникам за сумлінну працю та зразкове виконання службових обов`язків здійснюється в межах кошторисних призначень на оплату праці. Всі виплати, що здійснюються безпосередньо відділом освіти, культури, молоді та спорту Овруцької райдержадміністрації, забезпечено відповідно до чинного законодавства, що підтверджено листом №Г-44 від 05.01.2021 відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької райдержадміністрації (а.с.14).

Довідкою відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької райдержадміністрації №Г-03 від 26.01.2021 стверджується, що щорічна грошова винагорода за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов`язків відповідно до ст.57 Закону України «Про освіту» за 2018, 2019 року не виплачувалася. Вказана грошова винагорода за 2020 рік була виплачена у листопаді 2020 року в розмірі місячного посадового окладу (а.с.15).

Предметом перегляду даної справи є незгода позивача в частині відмови у задоволенні позову до відділу освіти, охорони здоров`я, культури та спорту Коростенської районної державної адміністрації та стягнення з останнього наступних сум: недотриманої надбавки за престижність праці в сумі 53 грн. 85 коп., доплати за ведення військового обліку та бронювання в сумі 26 грн. 92 коп., надбавки за складність та напруженість у роботі в сумі 161 грн. 56 коп., середнього заробітку за час затримки в розмірі 254 грн., одноразової щорічної грошової винагороди за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов`язків за 2018-2019 роки в сумі 10051 грн та моральної шкоди в сумі 524 грн.

Вирішуючи даний спір апеляційний суд виходить з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернулася із позовом до відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької районної державної адміністрації.

Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 15.03.2021 було залучено до участі у вказаній справі Коростенську районну державну адміністрацію, як співвідповідача.

Ухвалою Овруцького районного суду від 06.08.2021 було залучено до участі у справі відділ освіти, охорони здоров`я, культури та спорту Коростенської районної державної адміністрації, як співвідповідача.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що 01 квітня 2018 року відділ освіти Овруцької райдержадміністрації перейменовано у відділ освіти, культури, молоді та спорту Овруцької райдержадміністрації.

Згідно розпорядження голови Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області №156 від 30 грудня 2020 року «Про реорганізацію структурних підрозділів райдержадміністрації, які мають статус юридичної особи публічного права шляхом приєднання до Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області» реорганізовано відділ освіти, культури, молоді та спорту Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області шляхом його приєднання до Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області.

Згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних - осіб підприємців та громадських формувань, відділ освіти, культури молоді та спорту Овруцької районної державної адміністрації з 31.12.2020 року перебуває в стані припинення.

Відповідно до ст. 104 ЦК України у разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Відповідно до розпорядження голови Коростенської районної державної Житомирської області №25А від 15 березня 2021 року «Про затвердження передавальних актів балансових рахунків, матеріальних цінностей та активів» затверджено передавальні акти балансових рахунків, матеріальних цінностей та активів структурних підрозділів, які мають статус юридичних осіб публічного права Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області, що реорганізовується шляхом приєднання до Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області.

Вбачається, що передавальний акт балансових рахунків, матеріальних цінностей та активів, затверджений головою Коростенської районної державної адміністрації Тарасюком О. та підписаний 15 березня 2021 року.

Згідно передавального акту, відділ освіти, культури, молоді та спорту Овруцької районної державної адміністрації реорганізований шляхом приєднання до відділу освіти охорони здоров`я, культури та спорту Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області, усі права та обов`язки останнього переходять до правонаступника - відділу освіти охорони здоров`я, культури та спорту Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області.

Тобто, саме відділ освіти охорони здоров`я, культури та спорту Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області є правонаступником всіх прав та обов`язків відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької районної державної адміністрації, де працювала позивач, а тому є належним відповідачем у справі.

Згідно статуту районного інформаційно -методичного центру відділу освіти Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області, затвердженого наказом відділу освіти Овруцької районної державної адміністрації від 25.08.2016 №234, засновником методцентру є відділ освіти Овруцької районної державної адміністрації. Джерелами фінансування методцентру є кошти відділу освіти (головний розпорядник коштів) (правонаступником якого є відділ освіти, охорони здоров`я, культури та спорту Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області), що виділяються з районного бюджету (52-61).

Колегія суддів зауважує, що при реорганізації юридичної особи шляхом злиття, приєднання та перетворення (універсальне правонаступництво) факт настання правонаступництва безпосередньо пов`язаний з моментом передання прав та обов`язків від правопопередника до правонаступника. У вирішенні питань, пов`язаних з таким правонаступництвом, необхідно здійснювати аналіз доказів переходу відповідних прав і обов`язків на майно (майнові права). Під час такої реорганізації юридичної особи передання майна, прав та обов`язків від правопопередника до правонаступника здійснюється на підставі передавального акта (іншого документу, який підтверджує передачу правонаступнику всіх активів та пасивів, прав та обов`язків). Момент переходу прав і обов`язків до правонаступника визначається днем підписання передавального акта, і тому може не співпадати у часі з моментом завершення реорганізації юридичної особи, тобто внесенням запису про припинення юридичної особи до державного реєстру. Аналогічні по суті висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду 12 грудня 2019 року у справі № 227/1240/17 (провадження № 61-28847свп18), у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 756/8927/15-ц (провадження № 61-4299св19).

Таким чином, враховуючи, що передавальний акт балансових рахунків, матеріальних цінностей та активів затверджений Головою Коростенської районної державної адміністрації та підписаний 15 березня 2021 року, саме з цієї дати слід вважати виникнення універсального правонаступництва відділу освіти, охорони здоров`я, культури та спорту Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області щодо відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що в даних правовідносинах відділ освіти, охорони здоров`я, культури та спорту Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області є неналежним відповідачем.

Згідно вимог ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції обгрунтовано керувався положеннями ст.2 Закону України «Про оплату праці», Кодексом законів про працю України.

Пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Законодавство України не передбачає обов`язок працівника звернутися до роботодавця з вимогою про виплату йому належних платежів при звільненні. Водночас у трудових правовідносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи свої права, що вимагає, зокрема частина третя статті 13 ЦК України, не допускаючи дії, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків.

Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини 1 статті 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України.

З огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.

Верховний Суд України у постанові від 27 квітня 2016 року у справі №6-113цс16 дійшов висновку, що право суду зменшити розмір середнього заробітку, який має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, залежить від таких чинників: наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, коли належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у зв`язку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу.

При цьому Верховний Суд України зауважив, що необхідно взяти до уваги і такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини, за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати.

Водночас, виходячи з мети відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, яка полягає у компенсації працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, і які розумно можна було б передбачити, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц (провадження №14-623цс18) дійшла висновку, що, з одного боку, не всі чинники, сформульовані у вказаному висновку Верховного Суду України, відповідають такій меті. Так, сама лише наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум; момент виникнення такого спору, прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника, істотність розміру недоплаченої суми порівняно із середнім заробітком працівника не впливають на розмір майнових втрат, яких зазнає працівник у зв`язку з простроченням розрахунку. З іншого боку, істотним є період прострочення, хоча такий чинник у згаданій постанові Верховного Суду України не сформульований.

Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27 квітня 2016 року у справі №6-113цс16, і зазначила, що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи із середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, оцінюючи обставини, встановлені судом, та надані на їх підтвердження докази, аналізуючи правові норми, що регулюють спірні правовідносини, дійшов обгрунтованого висновку, що позивач мала право на виплату надбавки за престижність праці в сумі 53 грн.85 коп., доплати за ведення військового обліку в сумі 26 грн. 92 коп. за останній робочий день при звільненні, а також надбавки за складність і напруженість у роботі за 6 робочих днів перед звільненням в сумі 161 грн. 56 коп., якій їй виплачені не були.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що не виплачуючи заборговані позивачеві суми було порушено її право на своєчасне одержання винагороди за працю, гарантоване ст. 43 Конституції України, Законом України «Про оплату праці», чим обмежено право на використання її власності для задоволення життєвих потреб грошових коштів протягом 24 робочих днів ( з 24.12.2020 по 29.01.2021 час звернення до суду).

Колегія суддів погоджується із висновками суду щодо вирішення вимоги про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку. Так, дійшовши висновку, що розмір компенсації за несвоєчасний розрахунок за період із 24.12.2020 по 29.01.2021 (день фактичного розрахунку) становить: 606 грн. 97 коп. (середньоденний заробіток) х 24 (робочі дні з часу звільнення по день подачі позову) = 14567 грн. 28 коп, урахувавши межі позовних вимог та очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, її характером та діями позивача і відповідача, з огляду на наведені правові позиції Верховного Суду, суд вважав справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат у меншій сумі.

Колегія суддів в цілому погоджується з висновком суду першої інстанції, проте, зважаючи на відсутність конкретного розрахунку визначеної суми у 254грн., вважає за необхідне визначити цю суму у заокругленій цифрі 500грн., що відповідатиме характеру дій сторін і обставинам справи.

Вирішуючи вимогу позивача щодо стягнення на її користь одноразової щорічної грошової винагороди за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов`язків за 2018-2019 роки відповідно до ст.57 Закону України «Про освіту» в сумі 10051 грн. суд першої інстанції правильно виходив з того, що згідно ст. 57 Закону України «Про освіту» держава забезпечує педагогічним і науково-педагогічним працівникам виплату педагогічним працівникам щорічної грошової винагороди в розмірі до одного посадового окладу (ставки заробітної плати) за сумлінну працю, зразкове виконання покладених на них обов`язків.

Механізм виплати педагогічним і науково-педагогічним працівникам щорічної грошової винагороди за сумлінну працю, зразкове виконання покладених на них обов`язків регулюється Порядком № 898 від 05.06.2000 «Про надання щорічної грошової винагороди педагогічним працівникам навчальних закладів державної та комунальної форми власності за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов`язків».

Так, згідно п.п.2-4 вказаного Порядку щорічна грошова винагорода педагогічним працівникам надається за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов`язків за умови досягнення ними успіхів у вихованні дітей, навчанні, вихованні, професійній підготовці учнівської та студентської молоді, методичному забезпеченні, відсутність порушень виконавчої і трудової дисципліни та здійснюється в межах загальних коштів, передбачених кошторисом навчального закладу чи методичної установи на оплату праці.

Щорічна грошова винагорода за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов`язків надається відповідно до положення, яке затверджується керівником навчального закладу чи методичної установи за погодженням з профспілковим комітетом і може включати в себе додаткові критерії, крім визначених у пункті 2 цього Порядку, з урахуванням специфіки навчального закладу чи методичної установи.

Щорічна грошова винагорода педагогічним працівникам видається на підставі наказу керівника навчального закладу чи методичної установи, а керівникам - за погодженням з організацією вищого рівня.

Вирішуючи вимогу позивача щодо стягнення на її користь одноразової щорічної грошової винагороди за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов`язків за 2018-2019 роки відповідно до ст.57 Закону України «Про освіту» в сумі 10051 грн, суд виходив із того, що оскільки будь-яких доказів, які б свідчили про надання ОСОБА_1 керівником відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької райдержадміністрації щорічної грошової винагороди за сумлінну працю, зразкове виконання нею службових обов`язків за 2018-2019 роки останньою не надано, хоча це є її обов`язком відповідно до положень ст.81 ЦПК України, а тому дійшов обгрунтованого висновку, про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині даної вимоги.

Окрім того, при вирішенні питання щодо виплати окремому педагогічному працівнику щорічної грошової винагороди повинно бути дотримано певної процедури, встановленої Порядком № 898, а також враховано умови та критерії, визначені в Положенні про виплату щорічної грошової винагороди навчального закладу. Питання оцінювання якості роботи методиста районного інформаційно-методичного центру відділу освіти ОСОБА_1 не належить до компетенції суду.

Щодо заявлених позивачем вимог про відшкодування моральної шкоди, то такі вимоги ґрунтуються на положеннях ст. 237-1 КЗпП України.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Зазначена норма закону (стаття 237-1 КЗпП України) містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із статтею 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що було порушено трудові права ОСОБА_1 у зв`язку з невиплатою усіх належних сум, що змусило позивача докладати додаткових зусиль для відновлення порушеного права, тому ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди.

Вирішуючи вимогу про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції обгрунтовано вважав, що винними діями відповідача позивачу заподіяна моральна шкода, оскільки остання зазнала певних душевних страждань внаслідок несвоєчасної виплати надбавок та доплат.

З огляду на характер і тривалість страждань, виходячи з принципів розумності та справедливості а також розміру недоотриманих виплат, суд першої інстанції визначив розмір моральної шкоди в сумі 524 грн.

Проте, враховуючи тривалість правопорушення, певне знецінення невиплачених позивачу сум внаслідок здорожчання товарів та послуг, заперечення відповідачем будь-яких законних вимог позивача, колегія суддів вважає за необхідне збільшити розмір на відшкодування моральної шкоди до 1000,00 грн., що буде відповідати перенесеним позивачем моральним стражданням.

Ураховуючи наведене, а також те, що суд першої інстанції не поклав на відповідача - відділ освіти, охорони здоров`я, культури та спорту Коростенської районної державної адміністрації обов`язок по виплаті позивачу недоотриманих виплат та суми на відшкодування моральної шкоди, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-384, 390-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 13 січня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької районної державної адміністрації, Коростенської районної державної адміністрації, відділу освіти, охорони здоров`я, культури та спорту Коростенської районної державної адміністрації про стягнення винагороди за сумлінну працю і зразкове виконання службових обов`язків, стягнення оплати за останній день роботи, стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з відділу освіти, охорони здоров`я, культури та спорту Коростенської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , недоотримані надбавку за престижність праці в сумі 53 грн. 85 коп., доплату за ведення військового обліку та бронювання в сумі 26 грн. 92 коп., надбавку за складність та напруженість у роботі в сумі 161 грн. 56 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 500 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000грн.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23.05.2022.

Головуючий Судді