_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/2267/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2022 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого судді Куриленко О.М.

за участю секретаря Баранової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргового зобов`язання,

ВСТАНОВИВ:

07 червня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким: стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) грошові кошти в розмірі 11 036 (одинадцять тисяч тридцять шість) доларів США. Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 159,19 грн. Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати, які поніс ОСОБА_1 внаслідок звернення до суду.

В обґрунтування свого позову посилається на те, що 24.05.2022 року ОСОБА_2 взяв у борг у позивача 11 036 (одинадцять тисяч тридцять шість) доларів США, що еквівалентно 322 800 грн. (трьохсот двадцяти двом тисячам восьмиста) гривень та зобов`язався повернути борг в строк до 31.05.2022 року включно, про що Відповідачем була складена розписка.

Позивач стверджує, що Відповідач боргу не повернув, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом

Ухвалою судді від 15.06.2022 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження.

Одночасно з подачею позову, позивач звернувся до суду з заявою, якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом - накладення арешту та заборони суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 0.0598 га., кадастровий номер № :01:005:0132, яка належить на праві власності ОСОБА_2 ; - накладення арешту та заборони суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 0,0609 га., кадастровий помер № :01:005:0298, яка належить па праві власності ОСОБА_2 ; накладення арешту та заборони суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії щодо садового будинку, загальною площею 132 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 15.06.2022 року у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову було відмовлено.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, його представник ОСОБА_3 нала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, крім того, заперечувала проти розстрочення виконання рішення суду.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав в повному обсязі, крім того, просив розстрочити виконання рішення на три місяці у зв`язку зі складним матеріальним становищем.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Розглянувши поданий позов, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного.

Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України.

У судовому засіданні встановлено що 24 травня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було складено розписку, відповідно до якої Відповідач взяв у борг у позивача суму коштів у розмірі 11 036,00 доларів США, що еквівалентно 322 800,00 гривень та зобов`язався повернути вказану суму у строк до 31.05.2022 року включно.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що строк дії зазначеного договору позики вже закінчився, відповідач до теперішнього часу грошові кошти не повернув.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобов`язань відповідача позивачем була надана боргова розписка.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобов`язань відповідача позивачем були надані боргові розписки, оригінали яких були оглянуті у судовому засіданні.

Суд приймає дану розписку в якості належного та допустимого доказу виникнення боргового зобов`язання, так як відповідач даний факт жодним чином не спростував.

Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно до вимог ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня привернення позики.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Як вбачається зі ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже загальна сума простроченого боргу за договором позики (розписки) від 24 травня 2022 року становить: 322 803,00 грн. (сума позики) + 159,19 грн. (3 % річних ).

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу , якщо інший порядок не встановлений договором або законом.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі № 723/304/16- ц, від 23.10.2019 р., «Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України».

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі № 761/12665/14-ц від 04.08.2018 р., «Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при (здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У частині третій статті 533 ЦК України закріплено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями і допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.»

Отже, на підставі вищевикладеного, у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 надавав борг Відповідачу в іноземній валюті, а саме в долларах США, враховуючи також визнання відповідачем позову, грошову заборгованість можливо стягнути в іноземній валюті, а саме у доларах США.

Щодо прохання відповідача про розстрочення заборгованості строком на три місяці суд зазначає наступне.

Питання відстроченняі розстрочення виконання, зміна чи встановлення способу і порядку виконання регулюються розділом VI ЦПК України.

Так, відповідно до ч.1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої чи членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Звертаючись до суду із заявою про розстрочення виконання судового рішення, ОСОБА_2 послався на те, що має скрутне матеріальне становище.

Відповідно до роз`яснень п.10 постанови пленуму ВСУ №14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

Виходячи з аналізу зазначених норм, підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. При вирішенні питання про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду судом також враховується: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Так, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем на підтвердження існування обставин, які зумовлюють розстрочення виконання судового рішення, не надано жодного доказу, який би дав суду можливість встановити існування зазначених у заяві обставин.

Як вбачається з системного аналізу ст. 435 ЦПК України, закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Відповідачем не доведено існування зазначених обставин, враховуючи також те, що представник позивача заперечував проти розстрочення виконання рішення, у зв`язку із чим, суд не вбачає підстав для задоволення цієї заяви.

Суд роз`яснює, що відповідач може повторно подати заяву до суду, або в порядку виконання судового рішення до державного (приватного) виконавця про розстрочення чи відстрочення виконання судового рішення разом із доказами існування відповідних обставин.

За правилом ст. 141-142 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору стягуються на користь позивача з відповідача, оскільки його оплата позивачем доведена відповідними доказами.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 76- 81, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 16, 533, 536, 611, 625, 1046, 1049,1214 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргового зобов`язання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) грошові кошти в розмірі 11 036 (одинадцять тисяч тридцять шість) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 159,19 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати, які поніс ОСОБА_1 внаслідок звернення до суду, судовий збір у розмірі 3 228,00 гривень.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про розстрочення виконання судового рішення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Куриленко О. М.