ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3877/22 Справа № 209/3002/21 Суддя у 1-й інстанції - Багбая Є. Д. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді - Барильської А.П.

суддів - Деркач Н.М., Куценко Т.Р.,

сторони:

позивач Акціонерне товариство «Акцент-Банк»

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 грудня 2021 року, яке ухвалено суддею Багбая Є.Д. у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 08 грудня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2020 року АТ «Акцент-Банк», який є правонаступником ПАТ «Акцент-Банк», звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що 26.04.2017 року між Банком та ОСОБА_1 укладений договір б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послус та Тарифами банку, які викладені на офіційному банківському сайті http://a-bank.com.ua/terms, складають між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача в Анкеті-заяві.

Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі.

Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, станом на 22.07.2021 року, утворилась заборгованість у розмірі 30727 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 20582.91 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 10144.98 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь та стягнути судові витрати по справі.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 грудня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства Акцент-Банк заборгованість за кредитним договором б/н від 26.04.2017 року в розмірі 20582,91 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1520,54 грн..

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача в частині стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 20582.91грн., посилаючись на те, що позивачем по справі не доведено факту укладання кредитного договору, не доведено розмір наданих кредитних коштів та розмір заборгованості. Суд взяв до уваги виписку з особового рахунку, яка подана позивачем з порушенням процесуального права. Матеріали справи не містять доказів ознайомлення відповідача з Тарифами банку.

Надана позивачем Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не можна вважати належним доказом, оскільки з неї неможливо встановити факт укладання кредитного договору, строк його дії, встановлений ліміт, звітний період, який надає змогу вказувати на порушення відповідачем зобовязань перед позивачем.

Вважає, що суд дійшов помилкового висновку про наявність заборгованості в сумі 20582.91грн., оскільки погодився з тим, що Умови та Правила банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору, так як вони не підписані відповідачем.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ Акцент-Банк вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим и просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зважаючи на те, що рішення суду не оскаржено в частині відмови в задоволені позову про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом, колегія суддів не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, та роз`яснень, викладених в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, згідно яких, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по кредиту в сумі 20582.91грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції виходив з доведеності отримання відповідачем від позивача кредитних коштів у зазначеному розмірі та наявність і розмір заборгованості по поверненню цих кредитних коштів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 26.04.2017 року відповідач звернулася до позивача із Анкетою-Заявою, відповідно до якої Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк», у теперішній час Акціонерне товариство «Акцент-Банк», надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Посилаючись на невиконання відповідачем умов Договору про надання банківських послуг, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка, за розрахунком позивача, станом на 22.07.2021 року, становить 30727.89 грн. та складається із заборгованості за тілом кредиту 20582.91 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 10144.98 грн.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договору приєднання розроблені ПАТ «Акцент-Банк», у теперішній час АТ «Акцент-Банк», вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до Анкети-Заяви від 26.04.2017 року ОСОБА_1 була надана кредитна картка із встановленим кредитним лімітом на платіжну картку.

За приписами п.п. 3, 6 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Згідно зі ст. 41 Закону України «Про Національний банк України» та ч. ч. 1, 2 ст. 68 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Національний Банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та Правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі Правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку, відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 30.12.1998 року № 566, зі змінами та доповненнями, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Пунктом 5.1 глави 5 вищезазначеного Положенням визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Згідно з п.5.4. цього Положенням, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

При цьому, п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 18.06.2003 року № 254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

У звязку з чим колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд взяв до уваги виписку з особового рахунку з вище наведених підстав. Подача позивачем зазначеного доказу з порушенням процесуального права, не тягне за собою скасування рішення суду в цій частині.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів приходить до висновку, що надані АТ «Акцент-Банк», по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст. ст. 58-59 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують те, що відповідач ОСОБА_1 , відповідно до наданого позивачем розрахунку, з 26 квітня 2017 року по 22.07.2021 року користувалася кредитними коштами, наданими їй ПАТ «Акцент-Банк», у теперішній час Акціонерне товариство «Акцент-Банк», за договором б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 22 липня 2021 року, відповідач, з урахуванням часткового виконання зобов`язань за кредитним договором, має заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 20582.91 грн. (а.с.5-6, 52-53).

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 20582.91 грн..

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що позивачем по справі не доведено факту укладання кредитного договору, не доведено розмір наданих кредитних коштів, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, відповідачу встановлений кредитний ліміт в сумі 23500 грн., станом на 26.04.2017 року ( а.с.52) та з урахуванням часткового виконання зобов`язань за кредитним договором, відповідач має заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 20582.91 грн.., згідно розрахунку позивача, який перевірений колегією суддів та з яким колегія суддів погоджується. ( а.с.5-6)

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів ознайомлення відповідача з Тарифами банку, надану позивачем Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не можна вважати належним доказом, оскільки з неї неможливо встановити факт укладання кредитного договору, строк його дії, звітний період, який надає змогу вказувати на порушення відповідачем зобовязань перед позивачем, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони не мають правового значення для вирішення спору в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 20582,91 грн..

Доводи апеляційної скарги про те, що суд дійшов помилкового висновку про наявність заборгованості в сумі 20582.91грн., оскільки погодився з тим, що Умови та Правила банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору, оскільки вони не підписані відповідачем, колегія суддів не бере до уваги, оскільки розмір заборгованості за тілом кредиту підтверджений матеріалами справи та наданим позивачем розрахунком заборгованості, який перевірений колегією суддів і є вірним.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню буз задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 24 травня 2022 року.

Головуючий: А.П.Барильська

Судді: Н.М.Деркач

Т.Р.Куценко