Справа № 128/3638/21
УХВАЛА

20.01.2022 м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Саєнко О.Б., вивчивши заяву представника позивача адвоката Підрези Ірини Василівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 поданого та підписаного її представником адвокатом Підрезою Іриною Василівною до ОСОБА_2 про визнання земельної ділянки спільною сумісною власністю та визначення ідеальної частки, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 позивач через представника звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача, в якому представник просить суд: визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0400 га, в тому числі сільськогосподарських угідь 0,0400 га, з них ріллі 0,0400 га придбану за договором купівлі-продажу від 27.04.2004 зареєстрованого в реєстрі за №1457; визначити ідеальну частку ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0400 га, в тому числі сільськогосподарських угідь 0,0400 га, з них ріллі 0,0400 га придбану за договором купівлі-продажу від 27.04.2004 р. зареєстрованого в реєстрі за №1457 в розмірі Ѕ, а також стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати понесені на сплату судового збору за подання позову в розмірі 908,00 грн. і за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн. та на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн.

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 20.01.2022 відкрито провадження у даній справі та справа призначена у підготовче засідання.

Разом із позовом, представником позивача адвокатом Підрезою І.В. подано заяву про забезпечення позову у даній цивільній справі, шляхом заборони ОСОБА_2 відчужувати земельну ділянку площею 0,0400 га, в тому числі сільськогосподарських угідь 0,0400 га, з них ріллі 0,0400 га, придбану за договором купівлі-продажу від 27.04.2021 зареєстрованим в реєстрі за №1457.

Подана заяву представником позивача мотивована тим, що ОСОБА_3 подано до Вінницького районного суду Вінницької області позовну заяву до ОСОБА_2 про визнання земельної ділянки спільної сумісною власністю та визначення ідеальної частки, основною підставою подання якої стало придбання за спільні кошти позивачки та відповідача за час перебування в шлюбі земельної ділянки площею 0,0400 га, в тому числі сільськогосподарських угідь 0,0400 га, з них ріллі 0,0400 га за договором купівлі-продажу від 27.04.2021 зареєстрованим в реєстрі за №1457.

Таким чином, вказує, що у позивачки є обґрунтовані побоювання про відчуження відповідачем спірної земельної ділянки, що, в свою чергу, унеможливить відновлення порушених прав позивачки, зокрема, виділення її ідеальної частки у праві спільної сумісної власності.

Вивчивши заяву та оглянувши матеріали цивільної справи, суд вважає дану заяву необґрунтованою та такою що підлягає відмові у задоволені виходячи з такого.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, до яких, зокрема, належить заборона вчиняти певні дії ( п.2 ч.1 цієї статті) .

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно зі статтею 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову таким заходом ( п.4 ч.1 цієї статті)

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову"( із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 2 від 12.06.2009) , судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Оглянувши заяву та додані до позову документи, суд дійшов висновку, що представник позивача не надав суду доказів, що ОСОБА_2 має намір та об`єктивну можливість на відчуження земельної ділянки, а самі лише побоювання позивача про відчуження відповідачем спірної земельної ділянки, без долучення відповідних доказів та обґрунтувань не є достатньою підставою для задоволення даної заяви про забезпечення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, за необхідне відмовити представнику позивача адвокату Підрезі І.В. у задоволені даної заяви.

Керуючись ст. ст.149-151 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені заяви представника позивача адвоката Підрези Ірини Василівни про забезпечення позову, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Суддя: Олена САЄНКО