Справа № 442/7336/18 Головуючий у 1 інстанції Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/811/15/22 Доповідач в 2-й інстанції Ніткевич А. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 грудня 2018 року у складі судді Хомика А.П. в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

встановив:

У жовтні 2018 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Вимиоги обґрунтовувала тим, що між нею та відповідачем 05.09.2014 зареєстровано шлюб, у якому у них народилися двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Близько двох років вони з відповідачем не проживають спільною сім`єю. Спільне життя у них не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, через що виникали непорозуміння та сварки. Втратила до відповідача почуття поваги та любові. Примирення між ними неможливе, а подальше спільне життя та подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити без змін.

Оскаржуваним заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 грудня 2018 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстровано 05.09.2014 у виконавчому комітеті Меденицької селищної ради Дрогобицького району львівської області, актовий запис №11.

Прізвище ОСОБА_2 після розірвання шлюбу залишено без змін.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 грудня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 12.12.2018 року по цивільній справі №442/7336/18 відмовлено.

Заочне рішення в загальному порядку оскаржив відповідач ОСОБА_1 , вважає рішення незаконним та необґрунтованим, оскільки суд не встановив усіх обставин справи, що мають значення, а також неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

Категорично заперечує проти розірвання шлюбу, у зв`язку з розірванням шлюбу будуть порушені його особисті та майнові права як одного із подружжя та знехтувані інтереси неповнолітніх дітей.

Як відповідач не скористався правом на подання клопотання про надання терміну на примирення, оскільки рішення було ухвалено за його відсутності, а про розгляд справи не було відомо.

Крім цього зазначає, що позивачка не надала жодного належного, допустимого та достовірного доказу на підтвердження не проживання тривалого часу разом, того, що спільне господарство не ведеться та збереження шлюбу є неможливим.

Просить скасувати заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 грудня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

16.02.2022 на адресу апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2 про відмову від позову. Зазначає, що їй відомі та зрозумілі наслідки відмови від позову, тому просить оскаржуване рішення скасувати та закрити провадження у справі.

Учасники справи в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду питання по суті, а тому вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи колегія судді дійшла такого висновку.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, що відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України передбачає, у тому числі можливість для учасника справи розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

В свою чергу, відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Кожна особа несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Наслідки прийняття судом відмови від позову та закриття провадження у справі позивачці роз`яснено.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Зважаючи на вказані обставини та враховуючи, що статтями 13, 43 ЦПК України передбачено право учасника справи розпоряджатися своїми процесуальними права щодо предмета спору на власний розсуд, суд вважає за можливе прийняти відмову ОСОБА_2 від позовних вимог, що не є підставою для скасування ухваленого у справі судом першої інстанції рішення, а визнання такого нечинним.

Керуючись ст.ст. 206, 255, 373, п. 3 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Прийняти відмову ОСОБА_2 від позовних вимог до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Визнати нечинним заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 грудня 2018 року.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складений 24 травня 2022 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді С.М. Бойко

С.М. Копняк