Справа № 2-762/11 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/811/2690/22 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

03 листопада 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н. П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

перевіривши матеріали апеляційної скаргиПАТ «Український інноваційний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на продовження виведення банку з ринку Караченцева А.Ю. на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ «Український інноваційний банк» в особі уповноваженої Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Білої Ірини Володимирівни, Дрогобицької філії ПАТ «Український інноваційний банк», з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Орган опіки та піклування Дрогобицької міської ради, приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Молокус Б.В., про визнання недійсним договору іпотеки, -

в с т а н о в и в:

Оскаржуваним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 грудня 2016 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір іпотеки від 29.08.2006 року, укладений між ПАТ «Український інноваційний банк», від імені якого діяв директор Дрогобицької філії ПАТ «Український інноваційний банк», та ОСОБА_2 і посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Молокусом Б.В.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржило ПАТ «Український інноваційний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на продовження виведення банку з ринку Караченцева А.Ю., подавши 24 жовтня 2022 року апеляційну скаргу.

Апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, посилаючись на те, що такий пропущено з поважних причин, оскільки представник ПАТ «Український інноваційний банк» не був присутній у судовому засіданні під час проголошення рішення суду та про постановлення такого йому було не відомо. У клопотанні про поновлення строку апелянт посилається на Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та зазначає, що копія оскаржуваного рішення надійшла на адресу ПАТ «Укрінком» лише 29.09.2022 року.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначені апелянтом підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 грудня 2016 року є неповажними, тому у відкритті провадження слід відмовити.

Так, як убачається з матеріалів апеляційної скарги, доводи щодо неможливості отримання копії судового рішення не підтверджено належними доказами.

Крім того, як убачається з рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 грудня 2016 року у судовому засіданні, в якому було постановлено оскаржуване рішення, представник ПАТ «Український інноваційний банк» був присутній, проти позову заперечив, просив у задоволенні позову відмовити. Зазначене свідчить про те, що ПАТ «Український інноваційний банк» було відомо про розгляд даної справи та постановлення оскаржуваного рішення суду.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі № 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції виходить з того, що безпідставне поновлення строку на оскарження рішення суду є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у такому його елементі справедливого судового розгляду як принцип правової визначеності.

Разом з тим, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Виходячи із практики Європейського Суду вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави, однією із яких може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого розгляду справи у такому його аспекті як правова визначеність.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Поважними причинами пропуску процесуального строку вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення заяви стає неможливим або утрудненим, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та не уможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Обставин щодо існування поважних причин, що призвели до пропуску строку на апеляційне оскарження, апелянтом в апеляційній скарзі не наведено.

Разом з тим, апелянтом не наведено непереборних обставин, які б перешкоджали подати апеляційну скаргу своєчасно, з урахуванням обізнаності про розгляд справи судом першої інстанції.

Європейський Суд з прав людини у своїй практиці зазначає, що обов`язок заявника полягає у тому, щоб проявляти особливу сумлінність у захисті своїх інтересів та вживати необхідних дій для ознайомлення з ходом провадження (рішення у справі «Сухорубченко проти Росії» (Sukhorubchenko v. Russia), заява № 69315/01, пункт 48, від 10 лютого 2005 року; ухвала щодо прийнятності у справі «Гуржий проти України» (Gurzhyy v. Ukraine), заява № 326/03, від 01 квітня 2008 року).

Практикою Європейського суду з прав людини встановлено, що якщо сторони у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду справи, їх права на доступ до правосуддя не є порушеними (рішення у справі «Каракуця проти України» (Karakutsya v. Ukraine), заява № 18986/06, пункт 57, від 16 лютого 2017 року).

Оскільки наведені апелянтом підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не можна вважати поважними, апеляційний суд вважає, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Український інноваційний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на продовження виведення банку з ринку Караченцева А.Ю. на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 грудня 2016 року слід відмовити.

Керуючись ст.358 ЦПК України,Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ПАТ «Український інноваційний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на продовження виведення банку з ринку Караченцева А.Ю. на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ «Український інноваційний банк» в особі уповноваженої Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Білої Ірини Володимирівни, Дрогобицької філії ПАТ «Український інноваційний банк», з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Орган опіки та піклування Дрогобицької міської ради, приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Молокус Б.В., про визнання недійсним договору іпотеки.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено 03 листопада 2022 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра