Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/317/21

Провадження № 2/126/58/2022

"07" листопада 2022 р.

м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гуцола В. І.

із секретарем Янчуком О.Д.

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу загального провадження за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідача державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з тих підстав, що як стверджує з 21.02.2013 він працював на Державному підприємстві спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (далі - ДП «Укрспирт») Бершадське місце провадження діяльності (далі - Бершадське МПД) на посаді інженера - теплотехніка 1 категорії за наказом № 6/34 від 20.02.2013. Наказом в.о. директора ДП « Укрспирт» Блескун С.В. № 1/34-к від 11 січня 2021 року його звільнено із займаної посади 11 січня 2021 року в зв`язку з скороченням чисельності працівників (п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України). З копією наказу про звільнення з роботи його ознайомлено 11 січня 2021 року та цього ж дня було ним отримано трудову книжку. Наказ про його звільнення з роботи підписаний не уповноваженою особою, оскільки в.о. директора ДП «Укрспирт» Блескун С.В. був призначений на зазначену посаду розпорядженням Кабінету Міністрів України від 23 жовтня 2019 року. Відповідно до ч. 8 ст. 31 Закону України «Про державну службу» № 889 від 10 грудня 2015 року строк тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою не може перевищувати трьох місяців, тобто повноваження в.о. директора ДП «Укрспирт» тривали по 23 січня 2020 року, а тому він не мав права підписувати наказ № 1/34-к від 11 січня 2021 року про його звільнення. В порушення вимог п.10 ст.42 КЗпП, згідно якої працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат відповідач не врахував його переважне право на залишення на роботі в порівнянні з іншими працівниками. Відповідачем неналежним чином дотримано вимоги КЗпП щодо переведення його на іншу посаду. Відповідно до ч.2 ст. 40 КЗпП встановлено, що звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою на іншу роботу.

Крім того, в порушення ст. 43 КЗпП України його було звільнено із займаної посади без попередньої згоди профспілкового комітету первинної профспілкової організації та не було вчасно попереджено профспілкову організацію про заплановані звільнення працівників. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв`язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень падати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень. Даних вимог Закону керівництвом ДП «Укрспирт» не було дотримано, інформація первинним профспілковим організаціям не надавалась, консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму не проводились. Оскільки його звільнення відбулося за п. 1 ст. 40 КЗпП України, тобто за ініціативою роботодавця, відповідач повинен був дотримуватися усіх вимог, які передбачені трудовим законодавством, в тому числі скорочення чисельності або штату працівників. Положеннями ч.2 ст. 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у п.п. 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Згідно зі ст. 43 Конституції України, за кожним громадянином закріплено гарантоване право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до вимог ч.3 ст. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і прані роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, посада якого скорочується, наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Згідно з сг.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Згідно з ст.24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Частиною 2 ст.235 КЗпІІ України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору. У випадках зміни власника підприємства (установи, організації) чи його реорганізації (злиття з іншим підприємством, приєднання до іншого підприємства, поділу підприємства, виділення з нього одного або кількох нових підприємств, перетворення одного підприємства в інше, наприклад, державного підприємства в орендне підприємство або підприємства в господарське товариство) дія трудового договору працівника продовжується (ч.3 ст.36 КЗпП України). Просить поновити його на посаді інженера теплотехніка 1 категорії Бершадського МПД ДП «Укрспирт» з 12 січня 2021 року та стягнути з ДП «Укрспирт» на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 12 січня 2021 року по день винесення рішення суду.

Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що ДП «УКРСПИРТ» створене відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення Державного підприємства спиртової та лікеро - горілчаної промисловості» № 672 від 28.07.2010, засноване на державній власності та входить до сфери управління Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України і є йому підзвітним. Згідно п. 9.1.1 Статуту, підприємство самостійно планує свою діяльність з урахуванням споживчого попиту на його послуги та на підставі договорів із замовниками. Пунктом 7.4 Статуту встановлено, що директор підприємства визначає та затверджує штатний розпис і організаційну структуру підприємства та внесення змін до них, затвердження організаційної структури підприємства та внесення змін до неї здійснюється за погодженням з уповноваженим органом управління, видає накази і розпорядження з питань діяльності підприємства. У зв`язку із прийняттям Законів України «Про внесення змін до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 03.12.2019 № 318- IX, «Про визнання таким, що втратив чинність Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 02.10.2019 № 145-ІX, постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.2020 № 669 «Про затвердження Програми реформування та розвитку спиртової галузі на 2020-2023 роки», інформаційне повідомлення Фонду державного майна України від 28 жовтня 2020 року, згідно з яким відбулася приватизація майна Бершадського місця провадження діяльності та зберігання спирту ДП «УКРСПИРТ», враховуючи нові економічні умови на ринку виробництва та реалізації спирту етилового та керуючись ч. 3 ст. 64 Господарського кодексу України, адміністрація підприємства змушена здійснювати широкомасштабні заходи для зменшення виробничої собівартості виробництва одиниці продукції, наказом ДП «УКРСПИРТ» від 05.11.2020 № 293 «Про організаційні заходи ліквідації Бершадського МПД ДП «УКРСПИРТ» виведено із зведеного штатного розпису ДП «УКРСПИРТ» штатний розпис Бершадського МПД ДП «УКРСПИРТ», у зв`язку з його ліквідацією 31 грудня 2020 року. На виконання вимог ст. 49-4 КЗпП України, ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», п. 3.2.4 Колективного договору, укладеного між роботодавцем та первинною профспілковою організацією ДП «УКРСПИРТ», листом від № 05.11.2020 № 1.1.-1-1.9.1/1910 адміністрацією підприємства було повідомлено голову первинної профспілкової організації Бершадського МПД ДП «УКРСПИРТ» про заплановане вивільнення працівників та запропоновано визначити дату проведення консультацій. 06.11.2020 на виконання вимог ст. 49-2 КЗпП України, всім без виключення працівникам Бершадського МПД ДП «УКРСПИРТ», посади яких підлягали скороченню, у тому числі позивачу, провідному інженеру теплотехніку Бершадського МПД ДП «УКРСПИРТ» було вручено персональне попередження про скорочення. Цим попередженням позивачу повідомлено, що згідно з наказом ДП «УКРСПИРТ» «Про організаційні заходи ліквідації Бершадського МПД ДП «УКРСПИРТ» № 293 від 05.11.2020 він підлягає звільненню на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Повідомлено про право розірвати трудовий договір і до закінчення двомісячного терміну з дня вручення цього повідомлення як на підставах, указаних у п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП, так і за власним бажанням (ст.38 КЗпП) або за переведенням на інше підприємство (п.5 ст. 36 КЗпП). Також повідомлено, що письмова заява про переведення на запропоновані підприємством посади, або про відмову від такого переведення надається до управління персоналу ДІІ «Укрспирт». Запропоновано також скористатися умовами, визначеними н. 3.2.6 Колективного договору між роботодавцем і первинною профспілковою організацією ДП «УКРСПИРТ» на 2016-2020 роки: у разі звернення особи, повідомленої про наступне вивільнення у зв`язку із змінами організації виробництва і праці, а також скорочення чисельності або штату працівників, із заявою про звільнення такої особи за угодою сторін, відповідний особі за рішенням керівника підприємства може виплачуватися вихідна допомога. Одночасно з попередженням про скорочення позивачу запропоновано іншу роботу на ДП «УКРСПИРТ». Відповідно до переліку вакантних посад від 06.11.2020, позивачу запропоновано 101 вакантну посаду, в тому числі і посади. Проте позивач не виявив бажання продовжувати трудові відносини та відповідно не звертався до управління роботи з персоналом ДП «УКРСПИРТ» із заявою про переведення на запропоновані підприємством посади. 04.01.2021 року на виконання вимог ст. 43 КЗпП України підприємство звернулося до голови первинної профспілкової організації Бершадського МПД ДП «УКРСПИРТ» з поданням про надання згоди на звільнення працівників Бершадського МПД ДП «УКРСПИРТ» № 2.3.-1.9.1/6-1. Даним поданням профспілковому комітету було запропоновано надати згоду на розірвання трудового договору з усіма працівниками Бершадського МПД ДП «УКРСПИРТ», в тому числі позивача, в порядку надання згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця. 11 січня 2021 року у зв`язку з тим, що позивач не виявив бажання продовжувати трудові відносини та, відповідно, не звертався до підприємства із заявою про переведення на запропоновані підприємством посади, враховуючи відсутність права в керівництва підприємства щодо переведення працівника без його згоди на іншу посаду, наказом ДП «Укрспирт» № 1/34 - к «Про звільнення працівників Бершадського МПД ДП «УКРСПИРТ» позивач був звільнений із посади провідного інженера-теплотехніка Бершадського МПД ДП «УКРСПИРТ» у зв`язку зі скороченням штату згідно з п.1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до ст.ст. 47, 116 КЗпІІ України з позивачем проведено всі розрахунки, видано трудову книжку та згідно ст. 44 цього Кодексу, виплачено вихідну допомогу в розмірі середньо місячного заробітку, що позивачем не заперечується. Відтак з огляду на вищевикладене, слід дійти висновку про те, що дії керівника підприємства цілком обгрунтовані, законні та такі, що жодним чином не порушують вимоги чинного законодавства та право позивача на працю. Стверджує, що на підприємстві відбулося реальне скорочення штату та чисельності працівників Бершадського МПД ДП «УКРСПИРТ», в тому числі скорочено посаду провідного інженера-теплотехніка Бершадського МПД ДП «УКРСПИРТ». Статтею 43 КЗпП України встановлюються додаткові гарантії працівникам, які є членами відповідної профспілкової організації підприємства, із якими вони перебувають у трудових відносинах. Так, відповідно до положень зазначеної статті, розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. п. 1.2 - 5.7 ст. 40 п.п. 2 і 3 ст. 41 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору. Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обгрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілково- го представника). Вищезазначені нормативні вимоги КЗпІП України: щодо необхідності письмової форми відповідного рішення органу первинної профспілкової організації (у відповідь на подання адміністрації); обов`язкової обгрунтованості саме такого рішення; виникнення у роботодавця безумовного права на звільнення працівників за відсутності обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення є такими, що повністю кореспондуються із положеннями ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Вкотре наголошують, що на виконання вимог ст. 43 КЗпП України адміністрація підприємства звернулася до первинної профспілкової організації Бершадського МПД ДП «УКРСПИРТ» із обґрунтованим поданням щодо надання згоди на звільнення працівників Бершадського МПД ДП «УКРСПИРТ», в тому числі позивача Проте у встановлений законодавством строк профспілковий орган так і не надав ДП «УКРСПИРТ» вмотивованого рішення про відмову у наданні згоди на звільнення позивача. Тому просить в задоволенні позовної заяви до ДП «Укрспирт» відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримує свої позовні вимоги, просить поновити його на роботі на посаді інженера-теплотехніка І категорії державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» з часу звільнення - з 12 січня 2021 року та стягнути з державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» на його користь 117 тисяч 210 грн. 24 коп. втраченого заробітку за час вимушеного прогулу за період з 12 січня 2021 року по 7 листопада 2022 року.

Представник відповідача державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, не надав суду заяви про неявку в судове засідання з поважних причин, відсутні інші підстави для відкладення розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Заслухавши пояснення позивача, оцінивши подані сторонами докази, наявні в справі дані за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 21.02.2013 позивач працював на Державному підприємстві спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» Бершадське місце провадження діяльності на посаді інженера-теплотехніка 1 категорії за наказом № 6/34 від 20.02.2013. Наказом в.о. директора ДП «Укрспирт» № 1/34-к від 11 січня 2021 року його звільнено із займаної посади 11 січня 2021 року в зв`язку з скороченням чисельності працівників (п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України). З копією наказу про звільнення з роботи його ознайомлено 11 січня 2021 року та цього ж дня було ним отримано трудову книжку.

Ці обставини визнаються учасниками справи, суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України вони не підлягають доказуванню.

Позивач ОСОБА_1 вважає своє звільнення незаконним, а тому правовідносини, що виникли між сторонами є трудовими та регулюються нормами Кодексу законів про працю України.

Відповідно до ст. 3 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Позивач ОСОБА_1 , вважаючи, що наказ в.о. директора ДП «Укрспирт» Блескуна С.В. № 1/34-к від 11 січня 2021 року його звільнено із займаної посади 11 січня 2021 року в зв`язку з скороченням чисельності працівників (п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України) є незаконним, звернувся до Бершадського районного суду Вінницької області із позовом про поновлення його на роботі та стягнення втраченого заробітку за час вимушеного прогулу.

ОСОБА_2 був призначений на посаду в.о. директора ДП «Укрспирт» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 23 жовтня 2019 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 31 Закону України «Про державну службу» № 889 від 10 грудня 2015 року строк тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою не може перевищувати трьох місяців, з чого суд приходить до висновку, що повноваження в.о. директора ДП «Укрспирт» Блескуна С.В тривали по 23 січня 2020 року, а тому він не мав права підписувати наказ № 1/34-к від 11 січня 2021 року про звільнення позивача з посади.

Виходячи зі змісту ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обгрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено, розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може вступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) з поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк з дня його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору.

У разі якщо в рішенні немає обгрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборні первинної профспілкової організації (профспілкового представника) власник або уповноважений ним орган має право трудовий договір не пізніш як через місяць з дня с згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

Судом встановлено, що 04.01.2021 представник позивача звернувся до первинної профспілкової організації Бершадського МПД ДП «Укрспирт» про надання згоди на звільнення працівників МПД ДП «Укрспирт» за п. 1 ст. 40 КЗпП України, в тому числі і позивача ОСОБА_1 , що підтверджується копією цього подання (а.с.108).

До закінчення п`ятнадцятиденного строку, котрий встановлений законом для розгляду цього подання, тобто без отримання згоди чи відмови в наданні згоди на звільнення з ініціативи адміністрації, 11.01.2021 видав наказ про звільнення позивача з роботи по п.1.ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Як видно з відповіді голови профкому профспілкової організації Бершадського МПД ДП «Укрспирт» від 17.03.2021 В.Безуба (а.с.32) засідання профспілкового комітету Бершадського МПД з питання надання згоди чи відмови у наданні згоди на звільнення працівників (в т.ч. ОСОБА_1 ) не проводилось.

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 15.03.2021 юридична особа ДП «Бершадський спиртовий завод» припинена в результаті реорганізації. Ці обставини визнаються учасниками справи, суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України вони не підлягають доказуванню.

Суд неодноразово у відповідності до ст. 43 ч.9 КЗпП України звертався до профспілкових комітетів Бершадського МПД ДП «Укрспирт» та ДП «Укрспирт» з питання надання згоди чи відмови у наданні згоди на звільнення з роботи позивача ОСОБА_1 , але ніякої відповіді з цього питання судом отримано не було. ( а.с.а.с.26, 34, 235).

Враховуючи, що судом розглядається трудовий спір громадянина про поновлення на роботі тривалий час, виходячи зі змісту ст.5-1 КЗпП України, згідно з якою держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України серед іншого, правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи, що загальними засадами цивільного законодавства, серед іншого, є справедливість, добросовісність та розумність, що згідно зі ст.ст. 12 ч.3, 60, 81 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, суд вважає що позов в частині поновлення позивача на роботі є законним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з вищенаведених підстав.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVTN AND OTHERS v. UKRAINE. № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Тому суд вважає, що необхідності мотивування рішення в частині інших підстав позовної заяви про поновлення позивача на роботі немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

За таких обставин, позовні вимоги в частині поновлення позивача на посаді інженера-теплотехніка І категорії ДП «Укрспирт» з часу звільнення - з 11 січня 2021 року підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч.2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його незаконним звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на одержання заробітної плати, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про незаконність звільнення позивача з 30.12.2014, відповідно до ст. 235 КЗпП України, позивач має право на стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Часом вимушеного прогулу є період з 12.01.2021, тобто з наступного дня після звільнення позивача, по 07.11.2022, тобто по день ухвалення судового рішення.

Визначаючи розмір відшкодування позивачу заробітку за час вимушеного прогулу, суд виходить з наступного.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100.

У відповідності п.2 Порядку середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Згідно з п.3 згаданої постанови, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки.

Згідно з довідкою, наданою позивачем відповідачем від 21.05.2021 (а.с. а.с. 227, 228), середня заробітна плата позивача за два місяці до звільнення становила (листопад 2020 року - 5000.00 грн. + грудень 2020 року - 5000.00 грн. : 2 = 5000.00 грн). Звідси середньоденний заробіток позивача буде становити 232.56 грн. (5000.00 : 43 дні).

Оскільки позовна заява ОСОБА_1 про поновлення на роботі розглядалася більше одного року не з вини працівника, відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

В даному випадку з відповідача на користь позивача підлягає стягненню втрачений середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12.01.2021 по 07.11.2022 включно.

Виходячи зі встановленого середньомісячної заробітної плати позивача до незаконного звільнення в розмірі 5000.00 грн. за період з 12.01.2021 по 07.11.2022 з відповідача на користь позивача підлягає стягненню його втрачений заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі в розмірі 117 210.24 грн.

Тому суд вважає, що позов ОСОБА_1 і в цій частині є законним, обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню повністю.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст.ст. 40 ч.1 п.1, 43, 233, 235, ч. 8 ст. 31 Закону України «Про державну службу», керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-80, ч.5 ст. 81, 82, 83, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити повністю.

Поновити ОСОБА_1 на посаді інженера-теплотехніка І категорії державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» з часу звільнення - з 12 січня 2021 року.

Стягнути з державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» на користь ОСОБА_1 117 тисяч 210 грн. 24 коп. втраченого заробітку за час вимушеного прогулу за період з 12 січня 2021 року по 7 листопада 2022 року.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інженера-теплотехніка І категорії державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» та стягнення середнього заробітку за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення складене 17.11.2022.

Суддя В. І. Гуцол