Справа № 344/371/22
Провадження № 2/344/1346/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Дементьєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа на стороні відповідачів: Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора про визначення розміру часток у приватній спільній сумісній власності та визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського міського суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа на стороні відповідачів: Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора про визначення розміру часток у приватній спільній сумісній власності та визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи тим, що після смерті її батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спалщина на все належне йому майно і зокрема на частку у спільній сумісній власності у квартирі АДРЕСА_1 . Фактично дана квартира в процесі приватизації житлового фонду передана у спільну сумісну власність їй, її сину ОСОБА_6 та її батькові ОСОБА_5 . Однак між нами не були визначені частки у квартирі , які фактично є рівними та становлять по 1/3 частині кожному співвласнику. Таким чином, виникли перешкоди при оформленні спадщини , оскільки вони із сином не змогли вирішити це питання в добровільному порядку.Вона проживає і проживала на момент смерті батька у квартирі яка належала їм на праві спільної сумісної власності то фактично прийняла спадщину. Вона та Відповідачі - її брати є спадкоємцями за законом майна їхнього батька ОСОБА_5 , яке складається з частки у спільній сумісній власності , а саме на 1/3 частку даної квартири. Вона прийняла спадщину та утримує її. Відповідачі своєю бездіяльністю та не поданням заяв про прийняття спадщини фактично відмовились від прийняття та не прийняли спадщину. Просила визначити частки в спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_2 по 1/3 частини кожному із співвласників, а саме : їй ОСОБА_1 - 1/3 , відповідачу , її сину ОСОБА_4 - 1/3 і її померлому батькові - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) 1/3; Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на спадкове майно після її батька ОСОБА_5 у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за законом.

Позивач просила позов задоволити в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідачі подали заяви про визнання позовних вимог.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Норма аналогічного змісту міститься у статті 4 ЦПК України.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 25.09.2019 року, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено відповідний актовий запис №1008 (а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про право власності від 11.11.1994 року, квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , належить на праві спільної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_7 сину, ОСОБА_5 батьку (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складається із належної йому частки квартири АДРЕСА_4 .

Відповідно до ст. ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Судом встановлено, що спадкоємці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на спадщину після смерті ОСОБА_5 не претендують, про що подали до суду позовні заяви про визнання позову.

Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно довідки про оціночну вартість нерухомості від 19.11.2021 року, оціночна вартість квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , становить 442 426,04 гривень (а.с.15.)

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом; якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

У відповідності до положень ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Смерть власника являється однією із підстав для припинення права власності, що випливає із норм статті 346 ЦК України.

Відповідно до частини першої ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

При цьому суд зазначає, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України).

З урахуванням зазначеного, суд резюмує, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду від 16.06.2021 по справі №570/997/19.

Окрім того, суд зазначає, що аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

З урахуванням наведених норм законодавства та вказаної правової позиції суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме слід визначити, що розмір частки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 30,9 кв.м., становить по 1/3 частини кожному, також підлягає визнанню за ОСОБА_1 як спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_5 право власності на 1/3 частину спадкового майна у вигляді квартири.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2,10, 12, 81,82, 141, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа на стороні відповідачів: Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора про визначення розміру часток у приватній спільній сумісній власності та визнання права власності на спадкове майно задоволити частково.

Визначити, що розмір частки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 30,9 кв.м., становить по 1/3 частини кожному.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_5 , загальною площею 30,9 кв.м., в порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 27.10.2022 року.

Суддя Пастернак І.А.