Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2022 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мисько Х.М.

з участю секретаря судового засідання Кухаря Р.В.,

представника позивача Буковинського Т.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, ) про захист прав споживачів та здійснення перерахунку заборгованості за нікчемним правочином,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк», в якому просить зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея Банк» здійснити перерахунок платежів здійснених ОСОБА_1 за угодою №С-207-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки від 08 травня 2019 року, з часу його укладення, зарахувавши вже сплачених позивачем коштів, що були спрямовані на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості та штрафів за прострочений кредит в рахунок погашення основного боргу за угодою №С-207-0 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки від 08 травня 2019 року, а у випадку переплати по кредиту, зобов`язати АТ «Ідея Банк» зарахувати переплачені кошти на поточний рахунок № НОМЕР_2 (рахунок IBAN НОМЕР_3 ), що відкритий в рамках банківського продукту Card Blanch Blue Walk in ID як власні кошти позичальника для їх вільного використання. Стягнути з АТ «Ідея Банк» на користь позивача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5 000 грн. В обґрунтування позову покликається, що тарифами Банку встановлено плату за надання позивачу інформації по його кредиту, безоплатність якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому вважає таку умову кредитного договору нікчемною. Також, позивач не погоджується з нарахуванням штрафних санкції, що застосовані Банком за прострочений кредит покликаючись, що будь-яке нарахування Банками пені та штрафів за прострочення зобов`язань по кредитних договорах позичальників заборонено з 01 березня 2020 року. Вважає встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості несправедливою та надуманою умовою кредиту.

Ухвалою суду від 15.12.2021 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Буковинський Т.Й. позовні вимоги підтримав повністю. Надав пояснення аналогічні викладеним у позові. В обґрунтування своїх вимог покликався на ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» згідно якої інформація, яку встановив Банк у Кредитному договорі повинна надаватися безоплатно позичальнику/споживачу за законом, а тому положення пункту 1.2.1 Тарифів на видачу та обслуговування кредитних карток для фізичних осіб нових клієнтів Банку, що затверджені рішенням КУАПІТ №159.7 від 12.12.17 р. зі змінами згідно КУАПІТ №103.6 від 18.06.2018 р щодо обов`язку позичальника сплачувати ще додаткову плату за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 4% (від залишку заборгованості станом на останній банківський день місяця) є нікчемним.

Представник відповідача АТ «Ідея Банк» у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, наслідки неявки. Клопотань про відкладення чи про розгляд справи у відсутності відповідача до суду не надходило, а також відповідач не подав відзив на позовну заяву.

Оскільки, представник відповідача своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористався, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надав, заяв та клопотань від нього не надходило, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Перевіривши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що між Позивачем та Відповідачем 08 травня 2019 року було укладено Угоду №С-207-0 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки (а.с.9-10).

Згідно преамбули Кредитного договору, Тарифи, Угода та Заява про відкриття поточного рахунку та приєднання до публічної пропозиції - Договору комплексного банківського обслуговування (ДКБО) є невід`ємними частинами ДКБО. (а.с.10).

Згідно пункту 1 Кредитного договору, Банк відкриває Клієнту, в рамках банківського продукту Card Blanch Blue Walk in ID поточний рахунок НОМЕР_2 у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що використовується в рамках цієї Угоди та ДКБО, та випускає Клієнту платіжну картку MasterCard.

Згідно пункту 2. Кредитного договору, Банк надає Клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку на наступних умовах.

Згідно пункту 2.1. Кредитного договору, максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн.

Згідно пункту 2.2. Кредитного договору, ліміт кредитної лінії , доступний Клієнту на момент укладення Угоди, становить 21 800 грн. та може бути змінений в межах встановленого Угодою максимального ліміту Кредитної лінії за ініціативою Банку, про що буде повідомлено Клієнта додатково.

Згідно п.2.3. Кредитного договору, процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 24% річних.

Іншу плату, окрім процентів, за користування кредитними коштами по Кредитній лінії, умовами Угоди не передбачено.

Згідно пункту 1.2.1 Тарифів на видачу та обслуговування кредитних карток для фізичних осіб нових клієнтів Банку, що затверджені рішенням КУАПІТ №159.7 від 12.12.17 р. зі змінами згідно КУАПІТ №103.6 від 18.06.2018 р.Банк встановив за користування коштами додаткову плату за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 4%.

З Виписки по рахунку клієнта фізичної особи №/0920 за період з 08.05.2019 по 20.09.2021 року вбачається, що така комісія за кредит Позивачу нараховується регулярно.(а.с.16-20).

Структура плати за обслуговування кредитної заборгованості визначена у підпункті 9.8.2. пункту 9.8. Розділу 9. «Умов споживчого кредитування без забезпечення» Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що затверджений протоколом засідання Правління №03/06-02 від 06.03.2019 р., що діяв з 08.04.2019 року по 15.07.2019 року (в період укладення Кредитного договору) (а.с.13-15).

Згідно підпункту 9.8.2. пункту 9.8. Розділу 9. «Умов споживчого кредитування без забезпечення» Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що затверджений протоколом засідання Правління №03/06-02 від 06.03.2019 р., плата за обслуговування кредитної заборгованості, що сплачується Позичальником за користування кредитом, щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно з Графіком за Договором кредиту, включає в себе: - надання інформації по рахункам Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центрі, шляхом направлення СМС- повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; - надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; - опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець (Відповідач) на вимогу споживача, кожного місяця, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надавати виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Тобто, згідно Тарифів Банк встановив плату позичальнику за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Приймаючи рішення, суд враховує висновки Верховного суду, що викладені Постанові Верховного суду від 21 жовтня 2020 року у цивільній справі №194/1387/19 ( провадження №61-7416св20).

Суд приймає до уваги аргументи адвоката Буковинського Т.Й., згідно яких, Банк встановив за кожен місяць додаткову плату Позивачу за можливе інформування про сплачені Позивачем платежі та про суму майбутніх платежів по кредиту, і назвав це як «плата за обслуговування кредитної заборгованості», що по суті не являється обслуговуванням кредиту (послугою) в розумінні ст. ст. 1,8 Закону України «Про споживче кредитування» а лише є окремим елементом надання інформації (інформування) по кредиту за запитом позичальника в розумінні частини 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Окрім того, згідно підпункту 10.4.2. пункту 10.4. Розділу 10. «Кредитні картки фізичних осіб» Договору КБОФО Відповідач сам же і передбачив право Позичальника один раз на місяць безоплатно отримувати в Банку інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої Банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися Клієнту за законом. Таким чином встановлена Відповідачем плата за такі дії суперечить Договору КБОФО.

Доказів про те, чи взагалі така інформація надавалась Позивачу Відповідачем суду надано не надано.

При прийняті рішення, суд також приймає до уваги твердження представника позивача, що встановлена Банком послуга у вигляді «плати за обслуговування кредиту» є також несправедливою та надуманою умовою Кредитного договору. Так, з виписки по рахунку клієнта фізичної особи №/0920 за період з 08.05.2019 по 20.09.2021 року вбачається, що розмір по кожному нарахованому платежу комісії за кредит (плати за обслуговування кредитної заборгованості) є більшим у 2 рази від розміру по кожному нарахованому платежу відсотків за кредит.

Судом також встановлено, що відповідач АТ «Ідея Банк» окремо щомісячно нараховує (стягує) з Позивача також комісію за обслуговування карткового рахунку у розмірі 10 грн. З квитанцій про оплату кредиту, при кожному такому погашенні ( повернені коштів) , Банк також стягував з Позивача по сплаченому платежу по 10 грн. за кожен такий платіж в рахунок комісій за зарахування коштів.

Таким чином, суд приходить до переконання, що фактичне обслуговування кредиту Банком вже здійснюється через сплату таких комісій, що стягувались з Позивача, за які Банк окремо і отримував кошти.

Суд приймає до уваги аргументи, що сама плата за обслуговування кредитної заборгованості являється також і несправедливою умовою договору, оскільки призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду Позивача та суперечить принципу добросовісності в розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Сам розмір указаної оплати є аномально непропорційною визначеним договором процентам за кредит, внаслідок чого саме ця плата за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) має ознаки основного періодичного платежу позичальника в оплату кредиту (фактичної плати за кредит), а не оплати послуг.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.21 Закону України «Про споживче кредитування» права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.

Згідно абзацу 3 ч. 3 статті 17 Закону «України «Про захист прав споживачів» забороняється примушувати споживача придбавати продукцію неналежної якості або непотрібного йому асортименту.

Таким чином відповідачем було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись на безоплатній основі, слід констатувати, що положення пункту 1.2.1 Тарифів на видачу та обслуговування кредитних карток для фізичних осіб нових клієнтів Банку, що затверджені рішенням КУАПІТ №159.7 від 12.12.17 р. зі змінами згідно КУАПІТ №103.6 від 18.06.2018 р щодо обов`язку позичальника сплачувати ще додаткову плату за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 4% (від залишку заборгованості станом на останній банківський день місяця) є нікчемним.

Матеріалами справи також встановлено, що починаючи з 31.08.2020 року банком періодично здійснювалось нарахування штрафних санкції за прострочений кредит.

Суд приймає до уваги аргументи адвоката Буковинського Т.Й. про те, що згідно Закону України "Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19 від 16 червня 2020 року №691-ІХ у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення".

Згідно пункту 6 Розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення.

Таким чином, починаючи 01 березня 2020 року Відповідач не має права нараховувати Позивачу пені чи штрафи за прострочення виконання зобов`язань по кредитному договору, а відтак нарахована Відповідачем після 01 березня 2020 року сума штрафних санкцій за прострочений кредит є сама по собі нікчемною.

Згідно частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно зі ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає в користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Частиною 5 вказаної статті зазначається, що вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Згідно вимогам ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Як, встановлено матеріалами справи, згідно Виписки по рахунку клієнта фізичної особи №/0920 за період з 08.05.2019 по 20.09.2021 року Відповідачем нараховувались, а Позивачем неодноразово погашались комісії за кредит з СКР (плата за обслуговування кредитної заборгованості) в різні його періоди. Крім того, банком також нараховувались штрафні санкції за прострочений кредит після 01 березня 2020 року.

Таким чином сплачена вже Позивачем плата за обслуговування кредитної заборгованості по кредиту (комісія за кредит з СКР) підлягає зарахуванню в рахунок погашення основного боргу, а нараховані Відповідачем штрафні санкції за прострочений кредит підлягають скасуванню. У випадку їх зарахування (сплати Позивачем) такі суми підлягають зарахуванню (перерозподілу) в рахунок погашення основного боргу по кредиту, що в цілому відповідатиме належному (ефективному) способу захисту Позивача у даній справі.

Вказані висновки відповідають правовим позиціям, що викладені у постанові Верховного суду від 16 грудня 2020 року у справі № 211/1031/19 ( провадження №61-8030св20, постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14 (провадження № 14-90цс19), від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18), а також висновкам висловленим у постановах Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі № 362/2861/17(провадження № 61-40342св18) та від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19 (провадження № 61-7416св20).

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача стосовно зобов`язання Акціонерного товариства «Ідея Банк» здійснити перерахунок платежів по кредитному договору слід задовольнити, оскільки вони знайшли своє підтвердження.

Таким чином, відповідач зобов`язаний здійснити перерахунок платежів здійснених Позивачем по кредиту з часу його укладення та зарахувати сплачені позивачем кошти, що були спрямовані на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості та штрафів за прострочений кредит у рахунок погашення основного боргу, а у випадку виникнення переплати по кредиту (після здійснення перерахунку), зобов`язаний повернути переплачені кошти Позивачу.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст.137 ЦПК України у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану із справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Із доданих до заяви матеріалів встановлено, що між Позивачем та Адвокатським Бюро «Тараса Буковинського» від імені якого виступає адвокат Буковинським Т.Й. 09 жовтня 2021 року укладено Договір про надання правової допомоги №25-09/10/2021 ( надалі - Договір).

Згідно п.4.2. на момент укладення цього Договору гонорар адвоката за надання правової допомоги та представництво інтересів Клієнта у Галицькому районному суді м. Львова є фіксованим та становить 5 000 грн. і сплачується Клієнтом у безготівковому порядку до 10 березня 2022 року на почтовий рахунок Адвоката за реквізитами, що зазначені у Розділі в цього договору.

Пунктом 4.2.1. Договору встановлено, що при визначені структури ціни гонорару, що зазначена у п 4.2. Договору, сторони керуються рекомендованими мінімальними розмірами ставок адвокатського гонорару за годину роботи, що згідно Рішенням Ради адвокатів Чернігівської області №57 від 16 лютого 2018 року та Рішення №17 Ради адвокатів Харківської області від 21.03.2018 року становить 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб за годину роботи встановленого на день такої оплати, що станом на дату укладення цього Договору складає 1189,50 грн».

Згідно пункту 4.2.2. Договору, з урахування підпункту 4.2.1. цього Договору, сторони дійшли взаємної згоди, що у випадку, коли розмір сумарної кількості годин роботи послуг адвоката за Договором, перевищує розмір гонорару (вартість послуг Адвоката/ціну), що зазначений у п. 4.2. Договору, застосовується положення п.4.2. Договору, при визначені максимального сумарного значення розміру гонорару.

Згідно п. 4.5. Договору, факт наданої правової допомоги підтверджується фактичним виконанням (вчиненням Адвокатом дій) необхідних для захисту інтересів Клієнта про що може бути складений Акт виконаних робіт.

При поданні позовної заяви, адвокатом Буковинським Т.Й. додано остаточний розрахунок сум судових витрат.

Загальна вартість робіт на день подання позову складає 8 921,25 грн.

З урахуванням підпунктів 4.2.1.-4.2.2 та пункту 4.2. Договору, вартість гонорару (роботи адвоката) за Договором є обмеженою, а тому адвокат обмежив її розмір з 8 921,25 грн. ( за фактично виконану роботу) до 5, 000 грн.

Факт оплати позивачем за надання адвокатом правової допомоги підтверджується Випискою /особовим рахунком за 31.01.2022 року.

Таким чином суд вважає, що визначена адвокатом сума гонорару є обґрунтованою, такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих адвокатом послуг, у зв`язку з чим вказана сума підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Отже, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнений від сплати судового збору.

Відтак, судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача.

З Відповідача підлягає стягненню в дохід держави виходячи з 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб ставок для фізичних осіб у розмірі 908,00 грн.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в цілому позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263 -265, 351-355 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 203, 207, 215, 216, 526, 530, 611, 612, 623, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, Законом України, «Про споживче кредитування», Законом України «Про захист прав споживачів», суд, -

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, ) про захист прав споживачів та здійснення перерахунку заборгованості за нікчемним правочином -задоволити.

Зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея Банк» (адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, код ЄДРПОУ 19390819)здійснити перерахунок платежів здійснених ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання реєстрації: АДРЕСА_1 )за Угодою №С-207-0 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки від 08 травня 2019 року, з часу його укладення, зарахувавши вже сплачені ОСОБА_1 коштів, що були спрямовані на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості та штрафів за прострочений кредит в рахунок погашення основного боргу по Угоді №С-207-0 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки від 08 травня 2019 року а у випадку переплати по кредиту, зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея Банк» зарахувати переплачені кошти на поточний рахунок № НОМЕР_2 (рахунок IBAN НОМЕР_3 ) , що відкритий в рамках банківського продукту Card Blanch Blue Walk in ID як власні кошти Позичальника для їх вільного ним використання.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, код ЄДРПОУ 19390819)на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання реєстрації: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правову допомогу адвоката у розмірі 5 000 грн. (п`ять тисяч гривень).

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11; ) на користь ДСА України судовий збір у сумі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 17 травня 2022 року.

Суддя Мисько Х.М.