справа № 492/806/22
провадження № 2/492/398/22
РІШЕННЯ

Іменем України

14 жовтня 2022 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Гусєвої Н.Д.,

при секретарі судового засідання - Рябчук О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Виконавчого комітету Василівської сільської ради Болградського району Одеської області, як органу опіки та піклування, Виконавчого комітету Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області, як органу опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, -

встановив:

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою до відповідачки, в якій просив позбавити батьківських прав відповідачку відносно її малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що відповідачка є матір`ю вказаної дитини, а батько у свідоцтві про народження зазначений зі слів матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідачка свою малолітню дитину залишила проживати разом позивачем, який доводиться дитині дідусем, з літа 2015 року по наявний час, та не надає матеріальної допомоги на утримання своєї малолітньої дитини, не цікавиться її життям та матеріальним забезпеченням, станом здоров`я, інтересами, рівнем розвитку, не приймає участі у вихованні та утриманні, тобто ухилилася від виконання своїх обов`язків, як матері, відносно малолітньої дитини, що є підставою для позбавлення її батьківських прав, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою.

У судове засідання позивач не з`явився, але надав до суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка у судове засідання не з`явилась, але надала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги позивача визнала, просила ухвалити рішення, яким позовну заяву позивача задовольнити, посилаючись на те, що у неї на утриманні перебуває ще троє неповнолітніх дітей та їй не вистачає часу щодо догляду за малолітньою дитиною, відносно якої вирішується питання про позбавлення її батьківських прав.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчого комітету Василівської сільської ради Болградського району Одеської області, як органу опіки та піклування, у судове засідання не з`явився, однак від нього до суду надійшла письмова заява, в якій позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, просив про розгляд справи за його відсутності.

Представниця третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчого комітету Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області, як органу опіки та піклування, у судове засідання не з`явилась, однак від неї до суду надійшла письмова заява, у якій просила про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечувала.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши позовну заяву, дослідивши та оцінивши в сукупності письмові докази, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з ухиленням матері від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Сімейним Кодексом України.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 24 червня 1992 року, виданого Василівською сільською радою Болградського району Одеської області, актовий запис № 35 (а.с. 11), ОСОБА_2 (а.с. 8-10, 47), відповідачка по справі, народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком зазначено ОСОБА_1 (а.с. 6-7, 49), позивача по справі.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 4 від 26 грудня 2014 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області та свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 30 вересня 2011 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 53, малолітня дитина ОСОБА_3 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю зазначено ОСОБА_2 , відповідачку по справі, батьком записано відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 12, 13).

ОСОБА_2 , відповідачка по справі, також є матір`ю неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 21 листопада 2014 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арцизького районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 426; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 24 березня 2016 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Арцизького районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 83; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 16 жовтня 2020 року, виданого Арцизьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 292 (а.с. 64, 65, 66).

Як вбачається з акту обстеження умов проживання від 24 серпня 2022 року, щодо обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_1 , позивача по справі, малолітня дитина ОСОБА_3 проживає разом з дідусем ОСОБА_1 , позивачем по справі, бабусею ОСОБА_7 (а.с. 24).

Відповідно до довідок № 44 від 15 серпня 2022 року, від 17 серпня 2022 року, виданих Комунальним некомерційним підприємством «Болградський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Болградської міської ради Одеської області, малолітня дитина ОСОБА_3 має складену декларацію із сімейним лікарем ОСОБА_8 з червня 2018 року, на прийом до сімейного лікаря приходить у супроводі дідуся ОСОБА_1 , позивача по справі, та бабусі ОСОБА_7 (а.с. 15, 16).

Згідно характеристики № 39 від 15 серпня 2022 року, малолітня дитина ОСОБА_3 навчається у Василівському навчальному закладі загальної середньої освіти Василівської сільської ради Болградського району Одеської області з 2015 року, вихованням та навчанням дитини протягом усіх навчальних років займається дідусь дитини ОСОБА_1 , позивач по справі, та бабуся ОСОБА_7 , з якими дитина проживає. ОСОБА_2 , відповідачка по справі, не цікавилася навчанням дитини, не приділяє уваги її вихованню, не відвідує батьківські збори (а.с. 14).

Відповідно до довідки про зареєстрованих/проживаючих у житловому приміщенні/будинку осіб № 321 від 26 серпня 2022 року, виданої Виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області, ОСОБА_2 , відповідачка по справі, проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19).

Як вбачається з акту обстеження умов проживання від 25 серпня 2022 року, щодо обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_2 , відповідачки по справі, характеристики № 320 від 26 серпня 2022 року, виданої Вознесенським Першим старостинським округом Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області, з 2015 року малолітня дитина ОСОБА_3 не проживає з матір`ю ОСОБА_2 , відповідачкою по справі, та остання не приймає участі у вихованні, розвитку та навчанні її малолітньої дитини ОСОБА_3 , фінансової допомоги не надає (а.с. 17-18, 20).

Судом достовірно встановлено, а також підтверджено письмовими доказами, що ОСОБА_2 , відповідачка по справі, не проявляє до своєї дитини щонайменшої материнської турботи, хоча має таку можливість, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, абсолютно не цікавиться ні здоров`ям, ні подальшою долею дитини у зв`язку з чим, дитина знаходиться на повному забезпеченні у дідуся ОСОБА_1 , позивача по справі, бабусі ОСОБА_7 , внаслідок чого суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт ухилення ОСОБА_2 , відповідачкою по справі, від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї малолітньої дитини.

Як вбачається з висновку органу Виконавчого комітету Василівської сільської ради Болградського району Одеської області, як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Василівської сільської ради № 52 від 31 серпня 2022 року, вирішено вважати доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , відповідачку по справі, відносно її дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 21, 22-23).

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

В силу ч. 7 ст. 7 СК України, дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 1, п. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має особа, в сім`ї якої проживає дитина.

Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відповідачки по справі, стосовно її малолітньої дитини ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , позивач по справі, послався, зокрема на те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаній категорії справ, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин.

При вирішенні такої категорії спорів судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особистості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 11 вересня 2020 року у справі № 357/12295/18, від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі N 760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц, від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц.

Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.

Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

З огляду на вище викладене, обставини справи та досліджені судом докази, які дають суду підстави дійти до однозначного висновку, що відповідачка свідомо нехтує своїми обов`язками матері перед своєю дитиною, зокрема покинула дитину, взагалі не цікавиться життям дитини, не забезпечувала необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини, як складову виховання; не виявляла інтересу до внутрішнього світу дитини, тобто ухилилася від виконання своїх обов`язків щодо утримання і виховання дитини, у зв`язку з чим малолітня дитина знаходиться на повному забезпеченні у дідуся ОСОБА_1 , позивача по справі, бабусі ОСОБА_7 .

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що, виходячи лише з інтересів дитини, в судовому засіданні були встановлені усі підстави, які дають суду прийти до однозначного висновку щодо необхідності позбавлення ОСОБА_2 , яка свідомо ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків, батьківських прав відносно її малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки, на думку суду, таке рішення буде захистом прав дитини, у зв`язку з чим позовна заява підлягає задоволенню.

На підставі ст. ст. 150, 155, 164, 165, 166 СК України, керуючись ст. ст. 7, 8, 12, 13, 19, 44, 48, 76-83, 92, 95, 128, 141, 223, 247, 258-259, 265, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відносно її дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано протягом строку оскарження; у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_7 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Виконавчий комітет Василівської сільської ради Болградського району Одеської області, як орган опіки та піклування, місцезнаходження: вул. Миру, буд. № 111, с. Василівка Болградського району Одеської області, 68752, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Виконавчий комітет Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області, як орган опіки та піклування, місцезнаходження: пров. Театральний, буд. № 2, с. Павлівка Болградського району Одеської області, 68450, .

Суддя

Арцизького районного суду Гусєва Н.Д.