Провадження № 2/591/1392/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2022 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання Чмуневич М.О.

представника відповідача Азімова Р.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Спеціалізований комбінат» про визнання користувачем місця поховання,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з вказаною позовною заявою до КП «Спеціалізований комбінат», та свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його рідна бабуся ОСОБА_2 , поховання якої було здійснено його батьком ОСОБА_3 . ОСОБА_2 похована на кладовищі «Засумське» по вул. Степана Бандери в м. Суми. Після смерті батька позивача (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), за місцем поховання бабусі доглядала його мати ОСОБА_4 , яка померла в 1997 році.

Зазначає, що він займається доглядом місця поховання ОСОБА_2 , а саме: зробив огорожу, встановив новий хрест, прибирає територію від сміття, вивозить його за межі кладовища, видаляє бур`яни, займається озелененням могили, саджає чагарники, живі квіти, відновлює пагорб після усадки грунту, стежить за станом гробниці.

З метою отримання свідоцтва про поховання він звернувся до відповідача, проте, йому було відмовлено з огляду на відсутність у нього оригіналу свідоцтва про смерть ОСОБА_2 . Такі дії відповідача унеможливлюють його право користування місцем поховання бабусі та в майбутньому розпоряджатися місцем поховання, як користувача місця родинного поховання, а також здійснювати в цій могилі підпоховання.

З урахуванням вищевикладеного та наявного у нього повторно виданого свідоцтва про смерть на померлу бабусю ОСОБА_2 він є користувачем місця її поховання.

Посилаючись на вказані обставини, просить суд постановити рішення, яким визнати його користувачем місця поховання бабусі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та похована на території Засумського кладовища в м. Суми.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 грудня 2021року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрите провадження у цивільній справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання 10 січня 2022 року об 11 год. 00 хв.

12 грудня 2021 року від представника відповідача КП «Спеціалізований комбінат» надійшов відзив на позов, в якому заперечує проти позову ОСОБА_1 , вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

У відзиві вказує, що у розумінні ст. 11 Закону України «Про поховання», користувачем місця поховання (місця родинного поховання) можуть бути не тільки родичі померлого, а також інша особа, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого та має відповідне свідоцтво про смерть.

Згідно до п. 3 Необхідного мінімального переліку вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення, затвердженого Наказом № 193, укладання договору- замовлення на підпоховання померлого в родинну могилу проводиться на підставі свідоцтва про смерть померлого, згоди користувача місця родинного поховання, оригіналу свідоцтва про смерть чи свідоцтва про поховання першого похованого.

Засумське кладовище в м. Суми функціонує з 1880 року та відноситься до категорії частково- закритих. Територія цього кладовища не розділена на сектори, ряди та місця поховання. Поховання померлих на кладовищі здійснюється тільки при наявності вільних місць у родинних огорожах, а також проводиться підпоховання померлих, відповідно до вимог Закону України «Про поховання та похоронну справу» (далі «Закон про поховання», рішенням Сумської міської ради № 973-МР від 28 листопада 2007 року «Про порядок утримання кладовищ та функціонування місць поховань в місті Суми» (далі «Порядок утримання кладовищ») та наказу Держжитлокомунгоспу України № 193 від 19 листопада 2003 року «Про затвердження нормативно-правових актів щодо реалізації Закону України «Про поховання та похоронну справу» (далі «Наказ № 193»).

Позивач стверджує, що на території цього кладовища знаходиться могила померлої ОСОБА_5 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яка по родинним відносинам є його бабусею. У позивача відсутній оригінал свідоцтва про смерть померлої бабусі як того вимагає п. 3 Необхідного мінімального переліку вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення», затвердженого «Наказом №193» для проведення підпоховання в існуючу могилу (для повторного використання могили).

У позовній заяві позивач також стверджує, що нібито з метою отримання свідоцтва про поховання він звернувся до відповідача, проте йому було відмовлено з огляду на відсутність у нього оригіналу свідоцтва про смерть ОСОБА_5 . Це не відповідає дійсності. Позивач для отримання свідоцтва про поховання, на померлу бабусю ОСОБА_5 до КП «Спецкомбінат» письмово не звертався.

З огляду на діючі норми «Закону про поховання», «Наказу №193» та «Порядку утримання кладовищ», якими керуються у своїй діяльності КП «Спецкомбінат», позивач не проводив поховання померлої бабусі ОСОБА_5 , також у нього відсутній оригінал свідоцтва про її смерть, а отже у розумінні ст. 2 «Закону про поховання» він не є користувачем місця поховання (родинного поховання), а тому провести підпоховання в могилу померлої бабусі ОСОБА_5 йому не вдасться.

В даній ситуації КП «Спецкомбінат» жодним чином не порушив права, свободи та законні інтереси позивача, передбачені ст. 4 ЦПК України.

Погоджується з тим, що повторно видане органом РАЦСу свідоцтво має таку ж юридичну силу, як і свідоцтво, видане вперше, але повторне свідоцтво про смерть не може бути використане особою при отриманні свідоцтва про поховання чи оформленні документів, які стосуються могили місця поховання померлого, оскільки в цих питаннях має юридичну силу лише оригінал свідоцтва про смерть.

Вважає позовні вимоги безпідставними, законні права та інтереси позивача не порушувалися (а.с.1-17).

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 січня 2022 року справа за вказаним позовом передана на розгляд до Зарічного районного суду м. Суми.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 10 лютого 2022 року прийнято до провадження справу за зазначеним позовом та призначено до розгляду на 13 квітня 2022 року 13 год. 00 хв.

Враховуючи, що Верховною Радою України 24 лютого 2022 року на позачерговому засіданні було запроваджено воєнний стан через вторгнення Росії на територію України, беручи до уваги ситуацію, що склалась у м. Суми на день запровадження такого стану, на підставі п.1 рішення зборів суддів Зарічного районного суду м. Суми від 24 лютого 2022 року №5, з метою запобігання загрози життю та здоров`ю учасників судового процесу і працівників суду, з 24 лютого 2022 року дану справу було знято з розгляду до стабілізації ситуації в країні та в м. Суми.

Рішенням зборів суддів від 02 травня 2022 року №11 відновлено здійснення розподілу та розгляд усіх категорій справ, у тому числі цивільних, які перебували в провадженні судді станом на 24 лютого 2022 року.

Справа призначена до розгляду на 07 вересня 2022 року, о 13 год. 00 хв.

07 вересня 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 31 жовтня 2022 року, об 11 год. 00 хв. у зв`язку із неявкою в судове засідання представника відповідача.

В зазначеному судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог.

Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження батьками позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 4).

Згідно копії метричної книги батька позивача ОСОБА_3 , який народився в 1914 році, його батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .

З повторного свідоцтва про смерть, виданого Ковпаківським районним у місті Суми відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області 13 вересня 2018 року, вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про поховання та похоронну справу» (далі Закон) усі громадяни мають право на поховання їхнього тіла та волевиявлення про належне ставлення до тіла після смерті.

За ст. 23 Закону для розміщення місця поховання рішенням уповноваженого органу в установленому законом порядку відповідному спеціалізованому комунальному підприємству, установі, організації в постійне користування надається земельна ділянка.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад забезпечують планування та впорядкування території місць поховання згідно з генеральними планами забудови відповідних населених пунктів та іншої містобудівної документації з дотриманням обов`язкових містобудівних, екологічних та санітарно-гігієнічних вимог.

Рішенням виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у місцях поховання можуть бути відведені сектори для почесних поховань, поховання померлих (загиблих) військовослужбовців (сектори військових поховань), а також сектори для поховання померлих за національною чи релігійною ознакою.

Для почесних поховань органи місцевого самоврядування можуть відводити земельні ділянки поза територією місць поховання, на яких створюються меморіальні бульвари, сквери, парки і кургани ОСОБА_7 .

Поділ кладовищ на розряди за майновим станом не допускається.

Порядок функціонування місць поховань визначається виконавчим органом сільської, селищної, міської ради.

Існуючі місця поховання не підлягають знесенню і можуть бути перенесені тільки за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування у випадку постійного підтоплення, зсуву, землетрусу або іншого стихійного лиха.

Орган місцевого самоврядування може прийняти рішення про часткове або повне припинення поховання померлих (закриття) кладовища в разі, якщо на території кладовища немає вільних місць для облаштування нових могил (колумбарних ніш), а поховання померлих можливе лише на місцях родинного поховання або шляхом підпоховання в могилах за згодою користувачів місць поховання відповідно до цього Закону.

За ст. 11 Закону поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого поховання померлого здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком) іншою особою, яка зобов`язалася поховати померлого.

За ст. 2 Закону користувач місця поховання (місця родинного поховання) - особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання, передбачене статтею 25 цього Закону.

Згідно ч. 3, 4 ст. 25 Закону після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу місця родинного поховання) спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) видається відповідне свідоцтво, зразок якого затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Це свідоцтво дає право його пред`явнику на встановлення намогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про проведення підпоховання, здійснювати інші дії, пов`язані з використанням місця поховання, якщо це не суперечить законодавству.

Крім того, відповідно до абз. 2 п. 3 Необхідного мінімального переліку вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення, затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України від 19 листопада 2003 року № 193, укладання договору-замовлення на підпоховання померлого в родинну могилу проводиться на підставі свідоцтва про смерть померлого, згоди користувача місця родинного поховання, оригіналу свідоцтва про смерть чи свідоцтва про поховання першого похованого.

На підставі викладеного для визнання особи користувачем місця поховання цим законом передбачено: здійснення перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання, тому позивач представив підприємству ритуальної служби повторно свідоцтво про смерті похованої у могилі своєї бабусі, яка померла ще за часи до введення в дії Закону України «Про поховання та похоронну справу», підтвердив своє право користувача даною могилою, оскільки на час смерті її бабусі видачу такого свідоцтва про поховання передбачено не було.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач має оригінал свідоцтва про смерть бабусі ОСОБА_5 . Безпідставними є доводи відповідача про те, що повторно видане свідоцтво не є його оригіналом, оскільки повторно видане у встановленому порядку свідоцтва про державну реєстрацію акта цивільного стану в розумінні статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» має таку ж юридичну силу, як і свідоцтво, видане вперше.

Судом встановлено, що позивач є онуком померлої бабусі ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично здійснює догляд за місцем її поховання та має свідоцтво про смерть вказаної особи, а відтак, він є користувачем місця поховання ОСОБА_5 .

Доводи відповідача з приводу того, що позивач в письмовому вигляді не звертався до відповідача з метою отримання свідоцтва про поховання, суд не приймає до уваги, оскільки така обставина не має правового значення для вирішення справи, з огляду на те, що відповідачем заперечуються доводи позивача про те, що він є користувачем родинного поховання, тобто права позивача оспорюються відповідачем.

Тому вимоги позивача про визнання користувачем місця поховання є обгрунтовими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 908 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-81, 141, 247, 263-265ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Спеціалізований комбінат» про визнання користувачем місця поховання задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 користувачем місця поховання бабусі ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та похована на території Засумського кладовища в м. Суми.

Стягнути з Комунального підприємства «Спеціалізований комбінат» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат», місцезнаходження: м. Суми, вул. Лебединська, 5, .

Повне рішення суду складено 08 листопада 2022 року.

Суддя А.П.Сидоренко