Дата документу 23.11.2022 Справа № 314/2313/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/2313/22 Головуючий у 1-й інстанції: Кіяшко В.О.
Провадження №22-ц/807/2110/22 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаряПодліянової Г.С., Гончар М.С., Дашковської А.В., Камалової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Мухіної Людмили Сергіївни на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 вересня 2022 року про відмову у відкритті провадження, у справі за позовом ОСОБА_1 до Селянського (фермерського) господарства «Шитіково», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Чепкова Олена Володимирівна про визнання недійсним протоколу загальних зборів членів селянського (фермерського) господарства та скасування змін в запису про реєстрацію юридичної особи, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Селянського (фермерського) господарства «Шитіково», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Чепкова Олена Володимирівна про визнання недійсним протоколу загальних зборів членів селянського (фермерського) господарства та скасування змін в запису про реєстрацію юридичної особи.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0034, яка розташована на території Московської сільської ради Вільнянського району Запорізької області для ведення особистого селянського господарства. Останній стало відомо, що в провадженні Вільнянського районного суду Запорізької області перебуває цивільна справа № 314/1034/21 за позовом Селянського (фермерського) господарства «Шитіково» до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, ОСОБА_2 та інших про визнання недійсними наказів та скасування державної реєстрації земельних ділянок. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 серпня 2022 року в зазначеній справі ОСОБА_1 залучено до участі в справі в якості третьої особи, оскільки позовні вимоги стосуються зокрема земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0034, належної їй наразі на праві власності. В разі задоволення позову у Селянського (фермерського) господарства «Шитіково» виникне право на витребування у ОСОБА_1 спірної земельної ділянки на підставі ст.ст.387, 388 ЦК України. Крім того, на дану земельну ділянку ухвалою суду першої інстанції від 07 жовтня 2021 року в порядку забезпечення позову накладений арешт, чим обмежено право власності ОСОБА_1 . Позов пред`явлено Селянським (фермерським) господарством «Шитіково», , до позову долучено виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та інше, згідно з якої керівником господарства зазначена ОСОБА_3 , представником ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 зазначає, що органи юридичної особи відповідача створено з порушенням чинного законодавства. Так, зазначений в якості представника юридичної особи ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначену засновником та керівником юридичної особи ОСОБА_3 було включено до складу членів господарства та обрано головою господарства як спадкоємця у зв`язку зі смертю голови господарства ОСОБА_4 на підставі Протоколу № загальних зборів членів Селянського (фермерського) господарства «Шитіково» від 18 листопада 2020 року.

Спадкоємицею ОСОБА_4 на господарство ОСОБА_3 визнано рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області у справі № 314/2312/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , третя особа Московська сільська рада Вільнянського району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Постановою Запорізького апеляційного суду від 25 січня 2022 року всі винесені по зазначеній справі рішення скасовано, в задоволені позову ОСОБА_3 відмовлено. Таким чином, ОСОБА_3 не є спадкоємицею померлого засновника та керівника господарства, тому протокол № 1 загальних зборів членів господарства від 18 листопада 2020 року, згідно якого ОСОБА_3 було включено до складу членів господарства та обрано головою господарства як спадкоємця у зв`язку зі смертю голови господарства ОСОБА_4 , має бути визнаний недійсним. Відповідно, має бути скасований і запис про внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо зазначення ОСОБА_3 засновником та керівником господарства. Вважає, що питання легітимності керівника господарства наразі прямо стосується прав ОСОБА_1 , зокрема її права власності на вищевказану земельну ділянку. Вирішити спір іншим шляхом ОСОБА_1 не може, оскільки не є особою на вчинення дій від імені СФГ «Шитіково» і не є учасником в справі № 314/2312/20.

На підставі вищевикладеного ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним Протокол № 1 загальних зборів членів Селянського (фермерського) господарства «Шитіково» від 18 листопада 2020 року про включення ОСОБА_3 до складу членів господарства та обрання головою господарства як спадкоємця у зв`язку зі смертю голови господарства ОСОБА_4 . Скасувати запис 012000043 від 20 листопада 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Чепковою О.В. в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підриємців та громадських формувань, щодо зазначення ОСОБА_3 засновником та керівником Селянського (фермерського) господарства «Шитіково».

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 вересня 2022 року відмовлено у відкритті провадження у справі за вищевказаним позовом на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, у зв`язку з тим, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та роз`яснено позивачеві, що розгляд даного спору віднесено до юрисдикції господарського суду.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Мухіної Людмили Сергіївни подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуальногоправа, та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 вересня 2022 року, повернути справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 не є учасником будь-яких корпоративних відносин з відповідачем, тому про порушення її корпоративних прав в позові не зазначено, натомість ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції за захистом свого цивільного права власності на земельну ділянку, на яке посягає юридична особа, засновником якої на теперішній час в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зазначено особу, яку внесено на підставі скасованого на тепер рішення суду, що на думку позивача є неправомірним. Спір про наявність у Селянського (фермерського) господарства «Шитіково»цивільної процесуальної дієздатності, що наближено до правовідносин визнання особи недієздатною та є прерогативою розгляду суду загальної юрисдикції.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право сксувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що в поданій позовній заяві ОСОБА_1 фактично просить визнати недійсним рішення загальних зборів членів Селянського (фермерського) господарства «Шитіково», оформлене протоколом № 1 загальних зборів членів даного господарства від 18 листопада 2020 року. Предметом спору є рішення загальних зборів селянського (фермерського) господарства, а також вчинення приватним нотаріусом запису про реєстрацію юридичної особи, щодо зазначення ОСОБА_3 засновником та керівником Селянського (фермерського) господарства «Шитіково». Враховуючи характер спірних відносин, визначена ст.19 ЦПК України компетенція судів загальної юрисдикції на ці правовідносини не поширюється, справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а пред`явлення позову, в тому числі фізичною особою, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, не змінює правову природу юридичного спору та в даному випадку не є підставою для вирішення його в порядку цивільного судочинства.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до положень частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0034, яка розташована на території Московської сільської ради Вільнянського району Запорізької області для ведення особистого селянського господарства, право власності набуте нею на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21 березня 2021 року, укладеного нею з попереднім власником ОСОБА_2 та посвідченого приватним нотаріусом Вільнянського нотаріального округу Чепець О.С. за реєстраційним номером 296, зареєстроване в Державному реєстрі Державного реєстру прав на нерухоме майно № 270639637 від 16 серпня 2021 року (а.с.9-12).

В провадженні Вільнянського районного суду Запорізької області перебуває цивільна справа № 314/1034/21 за позовом Селянського (фермерського) господарства «Шитіково» до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, ОСОБА_2 та інших про визнання недійсними наказів та скасування державної реєстрації земельних ділянок, в тому числі земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0034, належної їй наразі на праві власності, що належить наразі на праві влансоті ОСОБА_1 (а.с.14-18).

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 серпня 2022 року в зазначеній справі ОСОБА_1 залучено до участі в справі в якості третьої особи, оскільки позовні вимоги стосуються зокрема земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0034, належної їй наразі на праві власності (а.с.13).

Крім того, на дану земельну ділянку ухвалою суду першої інстанції від 07 жовтня 2021 року в порядку забезпечення позову накладений арешт, чим обмежено право власності ОСОБА_1 (а.с.19-20).

До позову Селянського (фермерського) господарства «Шитіково», про визання недійсними наказів та скасування державної реєстрації земельних ділянок долучено виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та інше, згідно з якої керівником господарства зазначена ОСОБА_3 , представником ОСОБА_4 (а.с.21).

Протокол № 1 загальних зборів членів Селянського (фермерського) господарства «Шитіково» від 18 листопада 2020 року включено ОСОБА_3 до складу членів господарства та обрано головою господарства як спадкоємця у зв`язку зі смертю голови господарства ОСОБА_4 (а.с.22).

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 червня 2020 року у справі № 314/2312/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , третя особа: Московська сільська рада Вільнянського району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, частково скасованим рішенням того ж суду від 06 липня 2020 року в порядку перегляду за ново виявленими обставинами з ухвалою про виправлення описки в судовому рішенні від 06 липня 2020 року було задоволено позов ОСОБА_3 в частині визнання за нею в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , права власності на Селянське (фермерське) господарство «Шитікове», розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . В частині визнаня в порядку спадкування права постійного користування земельною ділянкою площею 20,2 га, розташованою на території Московської сільської ради Вільнянського районуу Запорізької області, наданою для ведення фермерського господарства, право постійного користування якому належало на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ЗП 04-500113, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 472 від 07 вересня 1993 року, рішенням від 06 липня 2020 року в порядку перегляду за ново виявленими обставинами в позові відмовлено (а.с.23-26).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 25 січня 2022 року всі винесені по зазначеній справі рішення скасовано, в задоволені позову ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування відмовлено (а.с.27-33).

Право на доступ до правосуддя є одним з основоположних прав людини. Воно передбачене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка ратифікована Україною.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність (пункт 24 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України", заяви № 29458/04 та № 29465/04).

Доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення ЄСПЛ від 04 грудня 1995 року у справі "Белле проти Франції" (Bellet v. France)).

Крім того, в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції право на судовий розгляд справи означає право кожної особи на звернення до суду та право на те, що її справа буде розглянута і вирішена судом.

Наведене дає підстави для висновку про те, що "суд, встановлений законом" охоплює поняття юрисдикції суду, визначеної процесуальним законодавством.

Правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (частина перша статті 125 Конституції України).

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

В порядку цивільного судочинства правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або спорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також органи і особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Тобто, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Частиною 1 статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Із положень ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

В силу п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в редакції, чинній на час звернення з позовом до суду, господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Зазначені приписи кореспондуються з положеннями пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України у чинній редакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі ( майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідентів) даної організації та активівів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Відповідно до статті 55 Господарського кодексу України господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

До корпоративних належать спори за позовом учасників або членів юридичних осіб, якщо позивач обгрунтовує позовні вимоги порушенням його корпоративних прав або інтересів.

Процесуальне законодавство України не визначає юрисдикційну належність спору про скасування державної реєстрації змін в реєстраційних записах щодо юридичної особи.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин справи.

Право на звернення до суду гарантується законом і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право порушується, не визнається або оспорюється.

У порядку цивільного судочинства розглядаються спори, які виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких віднесений до компетенції судів інших юрисдикцій.

Водночас, господарські суди розглядають справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року (справа №607/13749/16-ц) звернув увагу на те, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право, яке має існувати на час звернення до суду, а, по-друге, суб`єктний склад такого спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Відтак, вирішуючи питання про юрисдикцію суду, необхідно, насамперед, з`ясувати характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

У справі, яка переглядається, ОСОБА_1 пред`явлено позов про визнання недійсним протоколу загальних зборів членів селянського (фермерського) господарства та скасування змін в запису про реєстрацію юридичної особи з огляду на те, що рішенням загальних зборів селянського (фермерського) господарства, а також вчинений приватним нотаріусом запису про реєстрацію юридичної особи, щодо зазначенння ОСОБА_3 засновником та керівником Селянського (фермерського) господарства «Шитіково» порушується право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0034, яка розташована на території Московської сільської ради Вільнянського району Запорізької області для ведення особистого селянського господарства.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 25 січня 2022 року всі винесені по справі № 314/2312/20 рішення скасовано, в задоволені позову ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування відмовлено. В постанові також зазначено «Саме селянське (фермерське) господарство, зареєстроване як юридична особа, є власником цілісного майнового комплексу, а не засновником або член такого господарства. Тому право постійного користування земельною ділянкою, наданою для ведення селянського (фермерського) господарства, після його створення належить цьому господарству, а відтак, не може входити до складу спадщини.» (а.с.27-33).

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, ОСОБА_1 не є учасником будь-яких корпоративних відносин з Селянським (фермерським) господарством «Шитіково» і вимоги про порушення її корпоративних прав не зазначає.

Напроти, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом саме за захистом свого цивільного права власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0034, яка розташована на території Московської сільської ради Вільнянського району Запорізької області для ведення особистого селянського господарства, право власності набуте нею на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21 березня 2021 року та посвідченого приватним нотаріусом Вільнянського нотаріального округу Чепець О.С. за реєстраційним номером 296, зареєстроване в Державному реєстрі прав на нерухоме майно № 270639637 від 16 серпня 2021 року. Стосовно цієї земельтної ділянки виник спір між ОСОБА_1 та Селянським (фермерським) господарством «Шитіково», засновником та керівником якого на теперішній час в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зазначено ОСОБА_6 , як спадкоємця у зв`язку зі смертю голови господарства ОСОБА_4 на підставі Протоколу № 1 загальних зборів членів Селянського ( фермерського) господарства «Шитіково» від 18 лиситопада 2020 року, з чим ОСОБА_1 не погоджується, оскільки вважає, що ОСОБА_3 не є спадкоємцем померлого засновника та керівника Селянського (фермерського) господарства «Шитіково», тому на її думку зазначений протокол має бути визнаний недійсним та сксований запис про внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо зазначення ОСОБА_3 засновником та керівником Селянського ( фермерського) господарства «Шитіково».

У частині першій та другій статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (частина перша статті 11 ЦПК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

За правилами пункту першого частини першої статті 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Із огляду на викладені норми права, суд першої інстанції залишив поза увагою, що звернення позивача ОСОБА_1 до суду із цим позовом зумовлене необхідністю захисту її права власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0034, яка не є учасником будь-яких корпоративних відносин з Селянським (фермерським) господарством «Шитіково» та просить визнати недійсним Протокол № 1 загальних зборів членів Селянського (фермерського) господарства «Шитіково» від 18 листопада 2020 року на підставі якого вчинений приватним нотаріусом запис про реєстрацію юридичної особи, щодо зазначення ОСОБА_3 засновником та керівником Селянського ( фермерського) господарства «Шитіково» та скасування запису в Єдиному державеному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо зазначення ОСОБА_3 засновником та керівником цього господарства, оскільки позивачка вважає, що ОСОБА_3 не є спадкоємцем померлого засновника та керівника Селянського (фермерського) господарства «Шитіково», а отже позивачка не обгрунтовує позовні вимоги порушенням її корпоративних прав або інтересів, питання правомірності створення або припинення діяльності Селянського (фермерського) господарства «Шитіково» також не виступає предметом спору по даній справі.

Суд першої інстанції на вказане належної уваги не звернув, не пересвідчився належним чином щодо складу правовідносин, предмету та підстав заявлених позовних вимог, та дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті провадження у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги позивача, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного, а не господарського судочинства.

З огляду на викладене ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки постановлена з порушенням норм процесуального права, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції для вирішення питання відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Мухіної Людмили Сергіївни задовольнити.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 вересня 2022 року у цій справі скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повна постанова складена 25 листопада 2022 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С. Дашковська А.В.