Справа № 305/2143/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 листопада 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів Куштана Б. П., Бисаги Т. Ю.

з участю секретаря Ігнатюк І. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник за довіреністю ОСОБА_2 та адвокат Репарюк Олеся Василівна, на рішення Рахівського районного суду від 21 червня 2022 року, ухвалене суддею Марусяк М. О., по справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , третя особа - виконавчий комітет Ясінянської селищної ради Рахівського району, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2021 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пред`явили позов до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Свої вимоги мотивували тим, що вони є власниками у рівних частках житлового будинку АДРЕСА_1 . В цьому будинку з 17 грудня 2008 року також зареєстрований відповідач ОСОБА_1 ..

Позивачі також зазначають, що з 2013 року відповідач у вказаному будинку не проживає та ним не користується, про що свідчить акт обстеження матеріально-побутових умов та довідка Лазещинського старостинського округу виконкому Ясінянської селищної ради.

Договір житлового найму між позивачами, як власниками нерухомого майна, та відповідачем не укладався. Знятися з реєстрації місця проживання в добровільному порядку відповідач відмовляється, свою відмову не аргументує. Такі дії відповідача порушують право власності позивачів на житло, право вільного та безперешкодного використання, володіння та розпорядження цим житлом за його цільовим призначенням. Не дають можливості в одержанні необхідних документів для нарахування соціальної допомоги, отримання соціальних пільг тощо, оскільки відповідач залишається прописаним у будинку, не маючи на це жодних підстав.

У зв`язку з цим позивачі просять визнати відповідача ОСОБА_1 , таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 (а.с.2-5).

Рішенням Рахівського районного суду від 21 червня 2022 року позов задоволено. Визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 (а.с.72-75).

На це рішення відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Апелянт зазначає, що при вирішенні даної справи суд повинен дати оцінку на предмет того, чи є втручання у право особи на повагу до його житла не лише законним, але й необхідним у демократичному суспільстві. Інакше кажучи, виселення має відповідати нагальній суспільній необхідності, бути співрозмірним із переслідуваною законною метою. ОСОБА_1 народився у спірному житловому будинку, є рідним сином позивачки ОСОБА_6 , змушений був змінити своє місце проживання та переїхати проживати в будинок батьків дружини через постійні конфлікти у родині. Іншого житла не має. Втрата житла є крайньою формою втручання у право на житло, правомірність застосування якого за обставинами справи позивачами не доведено. Надати свої доводи та заперечення проти позову відповідач можливості не мав, так як його не було повідомлено про розгляд вказаної справи у суді першої інстанції. Зазначені порушення унеможливили справедливий розгляд справи та встановлення обставин, яка входять до предмета доказування і мають значення для правильного її вирішення. З огляду на це апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити (а.с.88-91).

У судове засідання в апеляційній інстанції сторони не зявилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином. Від адвоката Репарюк О. В. надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі його довірителя ОСОБА_1 (апелянта).

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновків, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (стаття 72 ЖК України).

Аналогічні вимоги передбачені у главі 6 ЖК України, яка передбачає користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду , зокрема, у статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З матеріалів справи слідує, що позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є власниками у рівних частках житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.12-15).

У цьому будинку, з 17 грудня 2008 року також зареєстрований відповідач ОСОБА_1 , який є сином ОСОБА_6 .

Починаючи з 2013 року відповідач у вказаному будинку не проживає та ним не користується, про що свідчить акт обстеження матеріально-побутових умов гр. ОСОБА_3 , довідка Лазещинського старостинського округу виконкому Ясінянської селищної ради від 26 жовтня 2021 року № 1984, а також лист Лазещинського старостинського округу виконкому Ясінянської селищної ради від 24 грудня 2021 року № 118.

Будь-яких поважних причин відсутності відповідача ОСОБА_1 за місцем реєстрації ( АДРЕСА_1 ) у матеріалах справи немає.

Навпаки, з листа Лазещинського старостинського округу від 24 грудня 2021 року № 118 слідує, що відповідач проживає разом з своєю сім`єю за іншою адресою та в іншому населеному пункті ( АДРЕСА_2 (а.с.43)).

За твердженням позивачів, знятися з реєстрації місця проживання в добровільному порядку відповідач відмовляється, свою відмову не аргументує. Такі дії відповідача порушують право позивачів на житло, право вільного та безперешкодного використання, володіння та розпорядження цим житлом за його цільовим призначенням. Не дають можливості в одержанні необхідних документів для нарахування соціальної допомоги, отримання соціальних пільг, оскільки відповідач залишається прописаним у будинку, в якому не проживає понад вісім років.

Доводи відповідача та одночасно апелянта про те, що визнання його таким, що втратив право на користування житлом, є втручанням у право на житло, до уваги колегією суддів не приймається, оскільки, як було вказано вище, відповідач у цьому будинку не проживає, із заявою про збереження за ним житлового приміщення не звертався. Фактично відповідач проживає разом з своєю сім`єю за іншою адресою, обов`язків пов`язаних з утриманням житла, сплати комунальних послуг не несе.

З цих обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник за довіреністю ОСОБА_2 та адвокат Репарюк Олеся Василівна, - залишити без задоволення

Рішення Рахівського районного суду від 21 червня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 листопада 2022 року.

Головуючий

Судді