Справа № 202/5695/20
Провадження № 2/202/205/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря - Калантаєнко Д.В.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

представника третьої особи - Сокуренко Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою Дніпровської міської ради до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в інтересах якого діє ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , треті особи: Виконавчий комітет Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, Комунальне підприємство Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради, Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Гугель Світлана Юріївна, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання права власності,-

І. Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача та пояснення третьої особи.

Дніпровська міська рада подала до суду позовну заяву за результатом розгляду якої, та з урахуванням уточнень, просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу ВРТ №674889 від 23 липня 2012 року, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ; визнати за міською радою право комунальної власності на житловий будинок з приміщеннями комерційного призначення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 6 642,7 кв.м.; припинити право власності та скасувати державну реєстрацію права власності із закриттям розділів на житлові приміщення №№1-57, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; припинити право власності та скасувати державну реєстрацію права власності із закриттям розділу на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровану за ОСОБА_7 .

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 29 липня 2009 року Індустріальним судом м.Дніпропетровська було ухвалено заочне рішення яким визнано за ОСОБА_8 право власності на житловий будинок з приміщеннями комерційного призначення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 6 642,7 кв.м. без вводу в експлуатацію. На підставі вказаного судового рішення у період з 30 травня 2016 року по 14 червня 2016 року приватним нотаріусом було прийнято ряд рішень про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_8 спочатку на житловий будинок в цілому, а згодом і на 3 нежитлових приміщення та 54 квартири, що розташовані в будинку. 23 липня 2012 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 укладено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_2 . На думку позивача у ОСОБА_8 були відсутні правові підстави для розпорядження даним об`єктом, оскільки спірний об`єкт нерухомості є об`єктом самочинного будівництва. В подальшому заочне рішення від 29 липня 2009 року було скасовано. Наразі нерухоме майно, що є предметом спору у даній справі є об`єктом самочинного будівництва. Визнання судовим рішенням права власності на об`єкт самочинного будівництва на земельній ділянці, що належить до комунальної власності без згоди власника Дніпровської міської ради порушує законне право міської ради на право розпорядження та користування земельною ділянкою. Оскільки міська рада є власником земельної ділянки на якій розташоване спірне нерухоме майно, яке збудовано самочинно, на підставі ч.5 ст.376 ЦПК України, позивач просив визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній (т.2 а.с.201-210).

Від представника третьої особи АТ КБ «ПриватБанк» надійшли письмові пояснення за змістом яких у 2007 році між банком та ОСОБА_8 було укладено кредитний договір. У тому ж році в забезпечення своїх зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_8 передав належне йому на праві спільної сумісної власності подружжя нерухоме майно, а саме: будівлю колишнього дитячого дошкільного закладу № НОМЕР_1 , загальною площею 3069,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 в іпотеку. Вказане майно належало ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 27 квітня 2007 року №992, укладеного з ОСОБА_9 , яке належало продавцю на підставі свідоцтва про придбання арештованого майна з прилюдних торгів. Після отримання права власності ОСОБА_8 здійснив реконструкцію вищевказаного майна шляхом добудови додаткових верхніх поверхів. В подальшому ОСОБА_8 узаконив будівлю із добудовами та ввів її в експлуатацію, після узаконення площа склала 6 585,1 кв.м., таким чином усі приміщення та об`єкти нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , які були утворені внаслідок реконструкції є частиною предмету іпотеки. Також, представником зазначено, що міська рада в силу ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України не є власником земельної ділянки на якій розташовано спірний об`єкт нерухомості. Крім того, посилався на те, що спірний об`єкт не є самочинним будівництвом з огляду інформацію щодо реєстрації декларації про готовність такого об`єкта до експлуатації (т.2 а.с.239-241, т.3 а.с.151-161).

Повністю заперечуючи проти заявлених вимог відповідачами було надано відзив. За змістом вказаного документу 27 квітня 2007 року ОСОБА_8 набув право власності на будівлю колишнього дитячого дошкільного закладу № НОМЕР_1 , загальною площею 3069,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу з ОСОБА_9 , яке належало продавцю на підставі свідоцтва про придбання арештованого майна з прилюдних торгів. Таким чином, на підставі ч.1 ст.377 ЦК України до ОСОБА_8 перейшло право власності на земельну ділянку на якій розташована вказана будівля, а також на частину земельної ділянки, яка є необхідною для її обслуговування. Відповідачі спірне майно вважають завершеним будівництвом, введеним в експлуатацію (т.3 а.с.1-6, 133-138).

Представником міської ради надано відповідь на відзив за яким посилався на те, що реконструкція щодо спірного майна відбулась за відсутності дозвільних документів на земельну ділянку та дозвільних документів на введення об`єкту нерухомості в експлуатацію, що підтверджує самочинність реконструкції (т.3 а.с.110-112).

Від відповідачів Квятковських надійшла заява про застосування строків позовної давності. Заява мотивована тим, що у травні 2022 року міська рада звернулась до суду з відповідним позовом, а закінчення будівництва будинку за адресою: АДРЕСА_1 відбулось 29 червня 2016 року, то позивач про порушення своїх прав мав би довідатись з відповідної дати (закінчення будівництва) (т.3 а.с.130-132).

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

15 липня 2009 року ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська (суддя Мороз В.П.) відкрито провадження з розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_8 до ВК Індустріальної районної в м. Дніпропетровську ради, ДМР, КП «ДМБТІ», інспекції архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області про визнання права власності на самочинне будівництво.

29 липня 2009 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська (суддя Мороз В.П.) винесено заочне рішення, яким з урахуванням ухвали про виправлення описки від 27 жовтня 2010 року, було визнано за ОСОБА_8 право власності на житловий будинок з приміщеннями комерційного призначення по АДРЕСА_1 , без актів вводу в експлуатацію.

11 травня 2016 року ухвалою суду заяву ВК Індустріальної районної в м. Дніпропетровську ради про перегляд заочного рішення залишено без розгляду.

22 січня 2021 року ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська (суддя Кухтін Г.О.) скасовано заочне рішення від 29 липня 2009 року, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

4 серпня 2021 року зі сторони Дніпровської міської ради подано зустрічну позовну заяву.

25 серпня 2021 року ухвалою суду забезпечено зустрічний позов шляхом накладення арешту на майно.

Ухвалою суду від 25 серпня 2021 року зупинено провадження до залучення у справі правонаступника позивача ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 14 лютого 2022 року поновлено провадження, замінено позивача по справі.

26 травня 2022 року Дніпровської міською радою уточнено зустрічні позовні вимоги.

11 липня 2022 року постановлено ухвали якими зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. Того ж дня залишено без розгляду первісну позовну заяву (на підставі відповідної заяви Квятковських), закрито підготовче провадження, відмовлено у задоволенні заяви Квятковських про залишення зустрічного позову без розгляду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Рішенням Дніпропетровської міської ради №8/22 від 8 грудня 2004 року «Про надання дозволу на продаж будівлі колишнього дитячого дошкільного закладу по АДРЕСА_1 » встановлено, що на балансі Дніпропетровського міського комунального підприємства теплових мереж «Дніпротепломережа» перебуває будівля колишнього дитячого дошкільного закладу №345 по АДРЕСА_1 , яка не забезпечує здійснення основної діяльності підприємства та не входить до складу цілісного майнового комплексу. У зв`язку із аварійним станом та відсутністю коштів на проведення капітального ремонту дошкільний заклад № 345 закрито у 2000 році. Вирішено надати дозвіл на продаж колишнього дитячого дошкільного закладу №345 по АДРЕСА_1 , який перебуває на балансі Дніпропетровського міського комунального підприємства теплових мереж «Дніпротепломережа» та не забезпечує здійснення основної діяльності підприємства (т.2 а.с.248, 254).

У відповідності до листа Комітету комунальної власності Дніпропетровської міської ради від 6 квітня 2007 року будівля дошкільного закладу по АДРЕСА_1 була виключена комітетом комунальної власності міської ради з Реєстру об`єктів права комунальної власності територіальної громади міста.

ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 27 квітня 2007 року за №992 укладеному з ОСОБА_9 , отримав у власність будівлю колишнього закладу дошкільної освіти, загальною площею 3 069,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , яке належало продавцю на підставі свідоцтва про придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів, посвідченого приватним нотаріусам Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.Л. 21 листопада 2006 року за №7989, зареєстрованого, згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССВ №872870, виданим Комунальним підприємством «Дніпровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 12 грудня 2006 року за № 12865270, реєстраційний №16172327 (т.1 а.с.10,11).

На замовлення ОСОБА_8 у 2007 році були видані висновки, в тому числі, про інженерно-геологічних умовах реконструкції дитячого садка по АДРЕСА_1 , висновок про технічний стан дитячого садка та можливості надбудови чотирьох додаткових поверхів над цією будівлею.

Після чого ОСОБА_8 здійснив реконструкцію вищевказаного майна шляхом добудови додаткових верхніх поверхів, в результаті якої будівля колишнього закладу дошкільної освіти стала житловим будинком.

13 грудня 2007 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради за №4034 погоджено проект рішення міської ради «Про надання згоди ОСОБА_8 , на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 та винесено це питання на розгляд міської ради (т.1 а.с.65).

Виконавчий комітет Індустріальної районної ради листом від 1 квітня 2008 року за №18/4-114 не заперечував щодо реконструкції нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 під житловий багатоквартирний будинок за умови будівництва комунального дитячого дошкільного закладу (т.1 а.с.68).

29 липня 2009 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська (суддя Мороз В.П.) винесено заочне рішення, яким з урахуванням ухвали про виправлення описки від 27 жовтня 2010 року, було визнано за ОСОБА_8 право власності на житловий будинок з приміщеннями комерційного призначення по АДРЕСА_1 , який складається з: літ. А-4, А1-1, А2-1, А3-1, А4-1 загальною площею 6 642,7 кв. м., житловою площею 4 173,3 кв.м., літ. а,а1-ганки літ а2-а8 сходи, без актів вводу в експлуатацію (далі скасоване заочне рішення).

На підставі цього судового рішення у період з 30 травня 2016 року 14 червня 2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим Антоном Олексійовичем було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_8 на житловий будинок в цілому, та на 3 нежитлових приміщення та квартири, що розташовані в будинку, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Також, 23 липня 2012 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу ВРТ № 674889 квартири АДРЕСА_2 , посвідчений Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гугель Світланою Юріївною.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на житловий будинок з приміщеннями комерційного призначення по АДРЕСА_1 , який складається з: літ. А-4, А1-1, А2-1, А3-1, А4-1 загальною площею 6 642,7 кв. м., житловою площею 4 173,3 кв.м., літ. а,а1-ганки літ а2-а8 сходи зареєстровано за ОСОБА_8 на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.07.2009 року по справі № 2-2486/09 та декларації про готовність об`єкта до експлуатації ДП 14241019 від 05 вересня 2011 року, номер запису про право власності: 14770860, дата, час державної реєстрації: 30 травня 2016 року.

22 січня 2021 року ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська (суддя Кухтін Г.О.) скасовано заочне рішення від 29 липня 2009 року.

Згідно з листом Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради від 07 липня 2021 року № 4/1-215 - Управлінням не реєструвалися декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 05 вересня 2011 року ДП 14241019 по об`єкту, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (т.2 а.с.23).

У матеріалах справи, також, міститься акт обстеження зелених насаджень та формуляр погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у яких міститься інформація про кадастровий номер ділянки, яку позивач бажав отримати у користування :04:186:0225, площею 0,0600 га).

Однак, згідно з листом департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 16 жовтня 2020 року № 4/11-2272 за результатами пошуку за кадастровим номером :04:186:0225 земельної ділянки не виявлено реєстраційних записів щодо цивільно-правових угод, укладених між міською радою та фізичними або юридичними особами.

Доказів того, що міською радою приймалось рішення щодо передачі ОСОБА_8 у власність або у користування земельної ділянки, на якій було здійснено реконструкцію спірної будівлі, суду не надано.

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

У відповідності до статті 143 Конституції України, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Стаття 20 Закону України «Про основи містобудування» передбачає, що регулювання земельних відносин у містобудуванні здійснюється відповідно до земельного законодавства.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про основи містобудування» визначення територій для містобудівних потреб здійснюється відповідно до затвердженої містобудівної документації з урахуванням планів земельно-господарського устрою.

Відповідно до частини першої ст. 212 Земельного Кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними; частина друга передбачає приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки; а також частиною третьою передбачено, що повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

У частині четвертій статті 373 ЦК України зазначено, що власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Нормативно регламентованим є право власника на забудову земельної ділянки, яке здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням (частина третя статті 375 ЦК України). Відповідно до змісту частини четвертої статті 375 ЦК України у разі, коли власник здійснює на його земельній ділянці самочинну забудову, її правові наслідки встановлюються статтею 376 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб - ч. 5 ст. 376 ЦК України.

Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Так, під час судового розгляду було встановлено, що у матеріалах справи міститься акт обстеження зелених насаджень та формуляр погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у яких міститься інформація про кадастровий номер ділянки, яку ОСОБА_8 бажав отримати у користування :04:186:0225, площею 0,0600 га). Однак, згідно з листом департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 16 жовтня 2020 року № 4/11-2272 за результатами пошуку за кадастровим номером земельної ділянки не виявлено реєстраційних записів щодо цивільно-правових угод, укладених між міською радою та фізичними або юридичними особами. Міською радою не приймалось рішення щодо передачі позивачу у власність або у користування земельної ділянки, на якій було здійснено реконструкцію спірної будівлі.

Враховуючи, що реконструкція щодо спірного майна відбулась за відсутності дозвільних документів на земельну ділянку та введення об`єкту нерухомості в експлуатацію, суд приходить до висновку, що спірне нерухоме майно (надбудова здійснена над будівлею колишнього дитячого садка) за адресою: АДРЕСА_1 , є об`єктом самочинного будівництва.

Окрім того, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на житловий будинок з приміщеннями комерційного призначення по АДРЕСА_1 , який складається з: літ. А-4, А1-1, А2-1, А3-1, А4-1 загальною площею 6 642,7 кв. м., житловою площею 4 173,3 кв.м., літ. а, а1-ганки літ а2-а8 сходи зареєстровано за ОСОБА_8 на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.07.2009 року по справі № 2-2486/09 та декларації про готовність об`єкта до експлуатації ДП 2 від 05.09.2011.

Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради від 07.07.2021 № 4/1-215 Управлінням не реєструвалися декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 05.09.2011 ДП 2.

Наразі заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.07.2009 року по справі № 2-2486/09, на підставі якого за ОСОБА_8 реєструвалось право власності на самочинне будівництво, - скасовано.

Спадкоємцями ОСОБА_8 (позивачами за первісним позовом) залишено без розгляду позовну заяву про визнання права власності на самочинне будівництво, а тому, відповідно, позовні вимоги Дніпровської міської ради підлягають задоволенню в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу ВРТ №674889 від 23 липня 2012 року, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ; припинення права власності та скасування державної реєстрації права власності із закриттям розділів на житлові приміщення №№1-57, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; припинення права власності та скасування державної реєстрації права власності із закриттям розділу на квартиру АДРЕСА_2 , зареєстровану за ОСОБА_7 , оскільки відповідна реєстрація була проведена на підставі заочного рішення, яке на сьогодні є скасованим, позивачі за відповідним рішенням свої вимоги залишили без розгляду. Також, у зв`язку із скасуванням заочного рішення, підлягає скасуванню і державна реєстрація права власності (номер запису про право власності: 14770860, дата, час державної реєстрації: 30 травня 2016 року) згідно з якою за ОСОБА_8 було зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок з приміщеннями комерційного призначення по АДРЕСА_1 , який складається з: літ. А-4, А1-1, А2-1, А3-1, А4-1 загальною площею 6 642,7 кв. м., житловою площею 4 173,3 кв.м., літ. а,а1-ганки літ а2-а8 сходи.

Вимога Дніпровської міської ради щодо визнання права комунальної власності на житловий будинок з приміщеннями комерційного призначення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 6 642,7 кв.м. задоволенню не підлягає з огляду на таке.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб - ч. 5 ст. 376 ЦК України.

Так, визнання комунальної власності на спірний об`єкт очевидно буде порушувати права відповідачів, про що вони вказують у своїх заявах по суті спору, оскільки вони є спадкоємцями майна ОСОБА_8 . Суд звертає увагу, що договір купівлі-продажу від 27 квітня 2007 року за №992, укладений між ОСОБА_8 з ОСОБА_9 , згідно якого ОСОБА_8 отримав у власність будівлю колишнього закладу дошкільної освіти, загальною площею 3 069,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , рішення Дніпропетровської міської ради №8/22 від 8 грудня 2004 року «Про надання дозволу на продаж будівлі колишнього дитячого дошкільного закладу по АДРЕСА_1 », свідоцтво про придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів, посвідченого приватним нотаріусам Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.Л. 21 листопада 2006 року за №7989, зареєстрованого, згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССВ №872870, виданим Комунальним підприємством «Дніпровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 12 грудня 2006 року за № 12865270, реєстраційний №16172327, на сьогодні, ніким не оскаржено, їхня недійсність не встановлена.

В той же час, суд звертає увагу позивача, що ч.ч. 4-6 т. 16 Закону України «Про дошкільну освіту» передбачено, що вивільнені приміщення ліквідованих державних та комунальних дошкільних навчальних закладів використовуються виключно для роботи з дітьми. Майно, яке є державною або комунальною власністю (земельні ділянки, будівлі, споруди, обладнання тощо), придбання чи відокремлення якого призначене для здобуття дітьми дошкільної освіти, використовується виключно із зазначеною метою. Засновник (власник) державного чи комунального дошкільного навчального закладу не має права безпідставно ліквідувати його, зменшувати в ньому площу території, кількість груп, а також здавати в оренду приміщення (будівлі).

Також суд вважає, що підстав для застосування строку позовної давності до вимог Дніпровської міської ради не має.

Так, згідно змісту заяви Квятковських про застосування строку позовної давності, було зазначено, що закінчення будівництва будинку за адресою: АДРЕСА_1 відбулось 29 червня 2016 року, то міська рада про порушення своїх прав мала би довідатись з відповідної дати (закінчення будівництва).

Так, ст.ст. 256, 257 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України - перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для правильного застосування ч. 1 ст. 261 ЦК України у визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. За змістом наведеної норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У зв`язку з відсутністю доказів, що міській раді було відомо про порушення її прав більше ніж три роки до дати подання позову суд не вбачає правових підстав для застосування строку позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, вислухавши сторони/їх представників, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовна заява Дніпровської міської рада підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 4, 11, 76-78, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позовні вимоги Дніпровської міської ради (просп. Дмитра Яворницького, 75 м. Дніпро, 49000; ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_4 ), в інтересах якого діє ОСОБА_6 ( АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_5 ), та ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_6 АДРЕСА_4 ), треті особи: Виконавчий комітет Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради (49081, м. Дніпро, пр. Слобожанський, 8), Комунальне підприємство Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Воскресенська, 9), Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради (м. Дніпро, вулиця Січеславська Набережна, 29А), Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Гугель Світлана Юріївна (м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 6, прим. 12), Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1-Д,

) про визнання права власності.

Припинити право власності та скасувати державну реєстрацію права власності із закриттям розділу на житловий будинок загальною площею 6 642,7 кв.м., житловою площею 4 173,3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (номер запису про право власності 14770860), що зареєстрований за ОСОБА_8 .

Припинити право власності та скасувати державну реєстрацію права власності із закриттям розділів на:

- Нежитлове приміщення 57, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (РНОНМ 01);

- Нежитлове приміщення 56, що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 ;

- Нежитлове приміщення 55, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (РНОНМ 01);

- Квартиру АДРЕСА_6 (РНОНМ НОМЕР_7 );

- Квартиру АДРЕСА_7 (РНОНМ НОМЕР_8 );

- Квартиру АДРЕСА_8 (РНОНМ НОМЕР_9 );

- Квартиру АДРЕСА_9 (РНОНМ НОМЕР_10 );

- Квартиру АДРЕСА_10 (РНОНМ НОМЕР_11 );

- Квартиру АДРЕСА_11 (РНОНМ НОМЕР_12 );

- Квартиру АДРЕСА_12 (РНОНМ НОМЕР_13 );

- Квартиру АДРЕСА_13 (РНОНМ НОМЕР_14 );

- Квартиру АДРЕСА_14 (РНОНМ НОМЕР_15 );

- Квартиру АДРЕСА_15 (РНОНМ НОМЕР_16 );

- Квартиру АДРЕСА_16 (РНОНМ НОМЕР_17 );

- Квартиру АДРЕСА_17 (РНОНМ НОМЕР_18 );

- Квартиру АДРЕСА_18 (РНОНМ НОМЕР_19 );

- Квартиру АДРЕСА_19 (РНОНМ НОМЕР_20 );

- Квартиру АДРЕСА_20 (РНОНМ НОМЕР_21 );

- Квартиру АДРЕСА_21 (РНОНМ НОМЕР_22 );

- Квартиру АДРЕСА_22 (РНОНМ НОМЕР_23 );

- Квартиру АДРЕСА_23 (РНОНМ НОМЕР_24 );

- Квартиру АДРЕСА_24 (РНОНМ НОМЕР_25 );

- Квартиру АДРЕСА_25 (РНОНМ НОМЕР_26 );

- Квартиру АДРЕСА_26 (РНОНМ НОМЕР_27 );

- Квартиру АДРЕСА_27 (РНОНМ НОМЕР_28 );

- Квартиру АДРЕСА_28 (РНОНМ НОМЕР_29 );

- Квартиру АДРЕСА_29 (РНОНМ НОМЕР_30 );

- Квартиру АДРЕСА_30 (РНОНМ НОМЕР_31 );

- Квартиру АДРЕСА_31 (РНОНМ НОМЕР_32 );

- Квартиру АДРЕСА_32 (РНОНМ НОМЕР_33 );

- Квартиру АДРЕСА_33 (РНОНМ НОМЕР_34 );

- Квартиру АДРЕСА_34 (РНОНМ НОМЕР_35 );

- Квартиру АДРЕСА_35 (РНОНМ НОМЕР_36 );

- Квартиру АДРЕСА_36 (РНОНМ НОМЕР_37 );

- Квартиру АДРЕСА_37 (РНОНМ НОМЕР_38 );

- Квартиру АДРЕСА_38 (РНОМН НОМЕР_39 );

- Квартиру АДРЕСА_39 (РНОНМ НОМЕР_40 );

- Квартиру АДРЕСА_40 (РНОНМ НОМЕР_41 );

- Квартиру АДРЕСА_41 (РНОНМ НОМЕР_42 );

- Квартиру АДРЕСА_42 (РНОНМ НОМЕР_43 );

- Квартиру АДРЕСА_43 (РНОНМ НОМЕР_44 );

- Квартиру АДРЕСА_44 (РНОНМ НОМЕР_45 );

- Квартиру АДРЕСА_45 (РНОНМ НОМЕР_46 );

- Квартиру АДРЕСА_46 (РНОНМ НОМЕР_47 );

- Квартиру АДРЕСА_47 (РНОНМ НОМЕР_48 );

- Квартиру АДРЕСА_48 (РНОНМ НОМЕР_49 );

- Квартиру АДРЕСА_49 (РНОНМ НОМЕР_50 );

- Квартиру АДРЕСА_50 (РНОНМ НОМЕР_51 );

- Квартиру АДРЕСА_51 (РНОНМ НОМЕР_52 );

- Квартиру АДРЕСА_52 (РНОНМ НОМЕР_53 );

- Квартиру АДРЕСА_53 (РНОНМ НОМЕР_54 );

- Квартиру АДРЕСА_54 (РНОНМ НОМЕР_55 );

- Квартиру АДРЕСА_55 (РНОНМ НОМЕР_56 );

- Квартиру АДРЕСА_56 (РНОНМ НОМЕР_57 );

- Квартиру АДРЕСА_57 (РНОНМ НОМЕР_58 );

- Квартиру АДРЕСА_58 (РНОНМ НОМЕР_59 ).

Визнати недійсним договір купівлі-продажу ВРТ № 674889 від 23 липня 2012 року, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , посвідчений Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гугель Світланою Юріївною.

Припинити право власності та скасувати державну реєстрацію права власності із закриттям розділу на квартиру АДРЕСА_2 (РНОНМ НОМЕР_60 ) та зареєстрована за ОСОБА_7 .

В іншій частині позову відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в інтересах якого діє ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 на користь Дніпровської міської ради судовий збір по 11 533,75 грн. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 31 жовтня 2022 року

Суддя Г.О. Кухтін