СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10418/22

пр. № 2/759/4203/22

31 жовтня 2022 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Петренко Н.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом без повідомленням (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» (04053, м.Київ, вул.Артема, 37-44), приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Назара Васильовича ( АДРЕСА_2 ), третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович (76014, м. Івано-Франківськ, вул.Коновальця Євгена, 433, кім. 28-29) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно отриманих коштів,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. зареєстрованого в реєстрі 10.01.2022р. за № 2284 про стягнення з . ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» кредитної заборгованості у сумі 53 220, 00 грн. та стягнути з ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» безпідставно отримані кошти у сумі 53 220,00 грн. та судовий збір.

В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що у серпні 2022р. з банківського рахунку було примусово списано грошові кошти у розмірі 58 802, 00 грн. Позивач дізналась, що стосовно неї відкрито виконавче провадження від 15.02.2022р. .АСВП № 68656998 щодо виконання виконавчого напису № 2284 виданого 10.01.2022р. приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. Із вказаного виконавчого напису вбачається, що він виданий для стягнення заборгованості за кредитним договором № 3034891 від 20.12.2019р. укладеного позивачем з ТОВ «Алекскредит», правонаступником якого на підставі договору факторингу № LVMM/06-07-2020-71 від 08.10.2020р. є ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», за період з 23.10.2020р. по 15.12.2021р. у розмірі 53 220, 00 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту - 8 000, 00 грн, сума заборгованості за відсотками - 44 220,00 грн., плата нотаріусу за вчинення виконавчого напису 1000,00 грн. З тексту виконавчого напису вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого КМУ від 29.06.1999р. за « 1172. Пункт 1 Переліку № 1172стосується нотаріально посвідчених договорів і не може застосовуватись до кредитного договору № 3034891 від 20.12.2019р., укладеного між позивачем та ТОВ «Алекскредит», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «Укрфінстандарт», а відтак оскаржуваний виконавчий напис вчинений всупереч діючому законодавству і не може виконуватись у примусовому порядку.

Крім того, оскільки грошові кошти у сумі 58 802, 00 грн. вже стягнуто приватним виконавцем на користь стягувача та в якості власної винагороди, позивач вважає, що на підставі ст.1212 ЦК України такі кошти підлягають поверненню.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 06.09.2022 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

20.12.2019року між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту № 3034891.

Відповідно до п. 1.3 вказаного договору сума кредиту складає 8 000,00 грн.

10.01.2022 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. був вчинений виконавчий напис № 2284.

З виконавчого напису вбачається, що період, за який проводиться стягнення - з 23.10.2021 року по 15.12.2021 року.

Сума заборгованості за виконавчим написом складає 53 220,00 грн., з яких: - 8 000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; - 44 220,00 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсотках за користування кредитом.

Крім того із позивача на користь відповідача стягнуто 1 000,00 грн. за вчинення виконавчого напису.

Також встанолено, ТОВ «Алекскредит`відступило право вимоги на підставі договору факторингу ТОВ «ФК «Укрфінстандарт».

На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем Павлюк Н.В. було відкрито виконавче провадження ВП № 68656998.

Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року.

Відповідно до ст. ст.88 Закону України « Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно зі ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року.

Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.

Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються:а) оригінал кредитного договору;б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до Переліку, визнано незаконними та нечинними.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року рішення суду залишено без змін.

Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року "Про судове рішення в адміністративній справі" визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 від 29 червня 1999 року / в редакції постанови КМУ від 29 листопада 2001 року /.

Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченої угоди;

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 "Вчинення виконавчих написів" розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, встановлено, що виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідачем не доведено, що ним було передано приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису документи відповідно до вище приведеного Переліку.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в справі № 750/1627/18/ провадження № 61-43895 св 18/ від 06 червня 2019 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, при здійсненні своєї діяльності нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше.

Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

При цьому, з точки зору ст.88 Закону України « Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Враховуючи ці обставини та вимоги ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Суд при цьому має перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Відповідачем та третіми особами належних та допустимих доказів на спростування викладених у позовній заяві обставин надано до суду не було.

Будь-яким чином перевірити безспірність заборгованості по наданому товариством нотаріусу

Кредитному договору та розрахунку заборгованості суд позбавлений можливості, такий обов`язок на суд не покладається, оскільки довести безспірність такої заборгованості, з точки зору викладеного вище обґрунтування, має товариство при зверненні до нотаріуса.

Виходячи з цих обставин, одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, спірності заборгованості позивача перед товариством, не спростованої відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Щодо стягнення безпідставно отриманих коштів суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Як вбачається із меморіального ордеру № М0809SBRLS від 09.08.2022р. з ФОП ОСОБА_1 на реквізити приватного виконавця Павлюк Н.В. було перераховано 58 802,00 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача грошових коштів стягнутих приватним виконавцем в межах виконавчого провадження ВП № 68656998 - оскільки виконавчий напис нотаріуса від 10.01.2022 року № 2284, на підставі якого проведено стягнення, суд визнає таким, що не підлягає виконанню, тому відсутня підстава для подальшого проведення такого стягнення, а стягнуте за виконавчим написом підлягає поверненню позивачу.

У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір відповідно до задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 11, 1212 Цивільного кодексу України, ЗУ «Про нотаріат», ст.ст. 2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Назара Васильовича, третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно отриманих коштів - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Івано-Франкіського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича, зареєстрований в реєстрі 10 січня 2022р. за № 2284 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова комппанія «Укрфінстандарт» кредитної заборгованості у сумі 53 220,00 грн.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павлюка Назара Васильльовича ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 безпідставно отримані кошти у сумі 58 802, 00 грн. (п`ятдесят вісім тисяч вісімсот дві грн. 00 коп.).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» (, м.Київ, вул.Артема, 37-44) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 992,4 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.).

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павлюка Назара Васильльовича ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 992,4 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.).

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.О. Петренко