ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1473/22 Справа № 705/1414/22
УХВАЛА

про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги

22 листопада 2022 р. м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі судді Новікова О.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника за довіреністю ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Христинівського районного суду Черкаської області від 14 жовтня 2022 року про відмову у внесенні виправлень в ухвалу,

в с т а н о в и в :

13.04.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, третя особа: Уманський міськрайонний суд Черкаської області, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, в розмірі 500 000 грн.

10.10.2022 до Христинівського районного суду Черкаської області звернулась представниця позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 із заявою про виправлення описки у судовому рішенні.

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 14 жовтня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання про виправлення описки.

На вказану ухвалу подано апеляційну скаргу, яка підписана представником за довіреністю позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 03 листопада 2022 року апеляційну скаргу представника за довіреністю ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишено без руху, оскільки апеляційна скарга подана представником позивача без підтвердження своїх повноважень як адвоката. Надано строк апелянту для усунення недоліків апеляційної скарги десять днів з дня отримання вказаної ухвали.

На усунення недоліків апеляційної скарги представник за довіреністю ОСОБА_1 ОСОБА_2 направила апеляційному суду заяву, в якому зазначає, що ця справа не є представляє значної складності, тому є малозначною. При цьому посилається на висновок Верховного Суду у справі з аналогічним предметом у справі №569/15151/17. Вважає, що у суду немає жодних юридичних підстав вимагати від ОСОБА_3 копію ордеру з копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

На підставі таких доводів, просить відкрити провадження у справі та повідомити про день та час розгляду справи.

Проаналізувавши доводи заяви, висновки судових рішень Верховного Суду у справі №569/15151/17, на яку посилається заявниця, суд дійшов висновку про те, що відсутні підстави для її задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 3 та п. 1 ч. 4 ст. 356 ЦПК України апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. До апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.

Згідно з положеннями частин першої - третьої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Пунктом 18 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України, у редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням п. п. 11 п.16-1 розділу ХV Перехідні положення Конституції України.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02 червня 2016 року №1401-VIII.

Відповідно до ч.3 ст. 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Згідно підпункту 11 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідних положень» Конституції України, з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції (щодо правосуддя)» представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції у судах апеляційної інстанції з 01 січня 2018 року здійснюється виключно прокурорами або адвокатами.

Таким чином, з 01 січня 2018 року представництво у апеляційних судах у справах, провадження у яких розпочате після 30 вересня 2016 року, має здійснюватися адвокатами.

Провадження у цій справі розпочато в 2022 році.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Таким чином, у малозначних спорах представником може бути не адвокат.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, згідно з п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто, виходячи зі ст. 19 ЦПК України, малозначна справа є такою у силу своїх властивостей, незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої інстанції.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга, заява (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено, що з 01 січня 2022 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 481 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

При цьому позовна вимога щодо відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі, що узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц (провадження № 61-23674св18).

У своїй заяві ОСОБА_2 посилається на висновок Верховного Суду у справі з аналогічним предметом у справі №569/15151/17. Водночас, заявниця не зазначає конкретне судове рішення Верховного Суду, в якому викладено висновок Верховного Суду про те, що справи про відшкодування моральної шкоди є малозначними спорами.

Частиною 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» передбачено, що суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Відповідно до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень, у справі №569/15151/17 Верховний Суд постановив ухвалу від 12 серпня 2019 року про відмову у відкритті касаційного провадження у справі про стягнення моральної шкоди завданої незаконними діями та рішеннями органу досудового розслідування.

У справі №569/15151/17 позивач у заяві від 25 січня 2019 року про збільшення позовних вимог просив стягнути 864 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди та 13 000,00 грн в рахунок відшкодування суми, сплаченої ним у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги.

Серед мотивів відмови у відкритті касаційного провадження суд зазначив те, що за встановленими судами обставинами справи та визначеними правовідносинами, які випливають з позовів про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок притягнення до кримінальної відповідальності, правове регулювання та застосування норм матеріального права не представляє складності. Та зазначив, що за таких обставин справа як така, що не представляє значної складності, є малозначною.

Вказана позиція, висловлена в 2019 році, не підлягає до врахування у справі, яка наразі перебуває в провадженні Черкаського апеляційного суду.

У даному контексті також важливо зазначити, що Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 755/10947/17 зробила висновок, відповідно до якого під час вирішення тотожних спорів має враховуватись саме остання правова позиція.

В останніх судових рішеннях Верховний Суд притримується чіткої позиції про те, що справи про відшкодування моральної шкоди, в тому числі завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, є майновими спорами.

Так, в ухвалі Верховного Суду від 27 вересня 2022 року (справа № 174/337/20 про відшкодування моральної шкоди за незаконне притягнення до адміністративної відповідальності) зазначено, що: «Предметом позову у цій справі є відшкодування моральної шкоди. Вказані позовні вимоги є майновими, оскільки позивач визначив їх у грошовому вимірі».

В ухвалі від 12 серпня 2022 року (справа № 558/244/21 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування та судове слідство) Верховний Суд зазначив: «Предметом позову у справі є вимоги майнового характеру з ціною позову 313 903,23 грн…»

В ухвалі від 12 травня 2022 року (справа № 592/12860/20 про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями органів, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність), Верховний Суд виходив з того, що «Предметом спору у даній справі є вимоги майнового характеру, а саме стягнення моральної шкоди у розмірі 250 000,00 грн.».

В ухвалі від 05 травня 2022 року (справа № 127/27410/21 про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органу прокуратури) суд касаційної інстанції виходив з того, що вимоги про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними діями органу прокуратури, також є майновими.

Такі висновки Верховного Суду узгоджуються з пунктом 2.2. Узагальненого науково-консультативного висновку стосовно визначення належності позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди до вимог майнового чи немайнового характеру, викладеного в Листі ВАСУ від 01 січня 2015 року. Так, у Листі зазначено, що майновий чи немайновий характер позовної вимоги про відшкодування (компенсації) моральної шкоди залежить від наступного. Згідно з частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою. Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою.

Ціна позову у цій справі визначена позивачем в сумі 500 000 грн., отже така справа не є малозначною в розумінні ч.6 ст. 19 ЦПК України.

З огляду на ціну позову ця справа не відноситься до категорії малозначних, а отже представляти інтереси позивача може виключно адвокат або законний представник.

Апеляційна скарга подана не позивачем, а його представником за довіреністю Коркіяйнен О.С., на підтвердження чого надано лише копію довіреності від 07.04.2016.

Водночас в порушення вимог ч. 4 ст. 62 ЦПК України представник позивача не надав довіреність або ордер, видані відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Таким чином, ОСОБА_2 , звертаючись в інтересах іншої особи, повинна підтвердити наявність у неї статусу адвоката.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

З огляду на викладене, суд продовжує строк, встановлений ухвалою Черкаського апеляційного суду від 03.11.2022 для усунення недоліків апеляційної скарги на десять днів з моменту отримання цієї ухвали.

Керуючись ст.ст. 19, 60, 62, 127, 185, 357 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Продовжити строк для усунення недоліків апеляційної скарги представника за довіреністю ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Христинівського районного суду Черкаської області від 14 жовтня 2022 року у цій справі.

Надати апелянту для усунення недоліків строк десять днів з дня отримання цієї ухвали.

Копію ухвали направити апелянту для виконання.

У разі невиконання вимог цієї ухвали апеляційна скарга буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя