ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7864/22 Справа № 185/9234/21 Суддя у 1-й інстанції - Шаповалова І.С. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

-за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК»

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

28 жовтня 2021 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 45551,50 грн. (сорокп`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят одна гривня 50 копійок) та судові витрати по справі.

Позов мотивовано тим, що згідно кредитного договору №301 від 29.03.2019 року відповідачу було надано кредит у розмірі 54083,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, комісією за обслуговування заборгованості у розмірі 2,99% щомісяця з кінцевим терміном повернення 29.03.2021 року. Однак, зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, станом на 30.09.2021 року заборгованість за кредитним договором склала 45551,50 грн. (сорок п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят одна гривня 50 копійок) в т. ч.: 19287,20 грн - заборгованість за кредитом, 5,78 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 25871,46 грн - заборгованість з комісії за обслуговування кредитної заборгованості, 387,06 грн - штрафні санкції.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

19 вересня 2022 року рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області позовну заяву Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" заборгованість за кредитним договором №301 від 29.03.2019 року станом на 30.09.2021 року у сумі 6356,34 грн (шість тисяч триста п`ятдесят шість гривень 34 копійки), що становить тіло кредиту.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" витрати на сплату судового збору у сумі 316,76 грн (триста шістнадцять гривень 76 копійок).

В іншій частині витрати на сплату судового збору покладено на позивача.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У жовтні 2022 року, не погодившись із вказаним рішенням, позивачем Акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, а також стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Зазначає, що не погоджується з рішенням суду в частині незадоволення вимог щодо комісії та зарахуванням частини сплаченої відповідачем комісії в рахунок погашення заборгованості за кредитом.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд не дослідив всі обставини справи, не врахував норми законодавства, які регулюють умови встановлення комісійних платежів за користування кредитними коштами.

Так, на момент укладення кредитного договору діяв Закон України «Про споживче кредитування». Вказаний закон передбачає можливість включення у договір комісійної винагороди кредитодавця, зокрема, можливість отримання кредитодавцем комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Проте, суд першої інстанції не з`ясував норми цього закону та Закону України «Про захист прав споживачів» і не надав їм належної правової оцінки.

Крім того, суд першої інстанції у своєму рішенні неправомірно зарахував сплачену відповідачем комісію в рахунок заборгованості за основною сумою кредиту, в тому числі посилаючись на норму ст.216 ЦК України, оскільки правила ЦПК України не надають суду права виходу за межі позовних вимог з власної ініціативи та самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Ні банк, ні відповідач не заявляли вимоги про визнання кредитного договору та/або певних його умов недійсними та про застосування наслідків недійсності.

Суд першої інстанції не надав правової оцінки наявному в матеріалах справи Паспорту споживчого кредиту, який підтверджував, що відповідач перед підписанням заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування був проінформований про розмір та порядок сплати комісії за користування кредитом. З умовою про комісію він погодився, що підтверджується його підписом у Паспорті споживчого кредиту, відповідно дії відповідача при укладенні кредитного договору не суперечили його волевиявленню та вимогам закону. Також суд не дослідив Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, де в п.5.7.3. зазначено за що саме сплачується комісія.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

В апеляційному суді справа розглядається, відповідно до ст.369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.03.2019 відповідач підписав заяву №301 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування, відповідно до якої відповідач отримав від позивача кредит у сумі 54083,00грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, комісією за обслуговування заборгованості у розмірі 2,99% щомісяця з кінцевим терміном повернення 29.03.2021.

Отримання кредиту підтверджується меморіальним ордером від 29.03.2019 (а.с. 12) та не заперечувалося відповідачем.

За розрахунком позивача, станом на 30.09.2021 заборгованість за кредитним договором склала 45 551,5грн. в т.ч.: 19287,20 грн - заборгованість за кредитом, 5,78 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 25 871,46 грн - заборгованість з комісії за обслуговування кредитної заборгованості, 387,06 грн - штрафні санкції. (а.с. 15-16).

За період існування кредитних правовідносин між сторонами відповідач сплатив позивачу комісію на загальну суму 12936,64 грн. (а.с. 16).

Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем примірника Публічної пропозиції ПАТ ПУМБ на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 06.03.2018 року.

Також судом встановлено, що заява №301 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування та примірник Публічної пропозиції ПАТ ПУМБ на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 06.03.2018 року складають кредитний договір. Зазначена заява містить всі істотні умови кредитного договору, крім умови про штрафні санкції та розшифрування/переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику, та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Таким чином, штрафні санкції не підлягають стягненню з відповідача.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції дотримані вищенаведені норми.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.

Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що кредитодавець такого обов`язку не виконав і не надав суду доказів отримання відповідачем примірника Публічної пропозиції ПАТ ПУМБ на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 06.03.2018 року.

Колегія суддів апеляційного суду також погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку послуг з обслуговування кредитної заборгованості, їх погодження зі споживачем при укладенні кредитного договору. І за таких обставин, положення заяви №301 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 29.03.2019 в частині встановлення позичальнику обов`язку зі сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99 % щомісячно, що становить 1617,08 грн щомісяця, є нікчемним.

Згідно ст.216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином, суд дійшов правильного висновку, що сплачена відповідачем комісія підлягає зарахуванню до основної заборгованості відповідача в порядку ст.216 ЦК України і правильно встановив, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту (тіло кредиту 19287,20 грн + проценти за користування кредитом 5,78грн - сплачена відповідачем комісія 12936,64 грн) у сумі 6356,34 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд, зарахувавши сплачену відповідачем комісію в рахунок заборгованості за основною сумою кредиту, вийшов за межі позовних вимог з власної ініціативи, не беруться судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки відповідно до ч.5 ст.216 ЦК України, суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд повно і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовної заяви у відповідності з нормами матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: