Справа № 347/823/21
Провадження № 22-з/4808/72/22
Головуючий у 1 інстанції Драч Д.С.
Суддя-доповідач Василишин Л.В.
16 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
судді-доповідача Василишин Л.В.
суддів: Фединяка В.Д., Максюти І.О.
розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Косівського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, завданої неправомірними діями державного виконавця, за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Косівського районного суду від 21 червня 2022 року,
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Косівського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області про стягнення моральної шкоди, завданої неправомірними діями державного виконавця, в якому просила стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області на її користь за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку 100 000 грн на відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою Косівського районного суду від 24 червня 2021 року замінено первісного відповідача Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області на належного відповідача Державну казначейську службу України.
Рішенням Косівського районного суду від 21 червня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду в сумі 10 000 грн. В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду, Державна казначейська служба України оскаржила його в апеляційному порядку.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задоволено частково. Рішення Косівського районного суду від 21 червня 2022 року змінено в резолютивній частині та викладено абзац другий в такій редакції: «Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої по АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , 10 000 (десять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.» В решті рішення залишено без змін.

01 листопада 2022 року на адресу апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в частині судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з апеляційним розглядом справи.

Заява мотивована тим, що під час апеляційного перегляду рішення Косівського районного суду від 21 червня 2022 року ОСОБА_1 понесла витрати на професійну правничу допомогу, загальна вартість яких згідно акту приймання-передачі наданих послуг (професійної правничої допомоги) від 31 жовтня 2022 року становить 3 500 грн. Вказані судові витрати підтверджуються відповідними платіжними документами та підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Сторони в судове засідання не викликалися.

Заслухавши доповідача, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частина третя стаття 133 ЦПК України).

Частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами.

Так, згідно з частиною другою вказаної статті інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (в тому числі і витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката), покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини восьмої зазначеної статті розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані:

- договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.);

- документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Така ж позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 09 червня 2020 року у справі № 466/9758/16-ц (провадження № 61-39474св18) та постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19).

Встановлено, що представником ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції був адвокат Волосянко Р.О., про що свідчить ордер серії АТ № 1028365 від 06 вересня 2022 року, договір № 25/12-2018 про надання правової допомоги від 03 грудня 2018 року, додаткова угода № 3 до цього договору від 02 грудня 2019 року, додаткова угода № 6 до цього договору від 12 вересня 2022 року, укладені між Адвокатським бюро «Романа Волосянка» в особі керуючого бюро Волосянка Р.О. та ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 11, 23-26).

Відповідно до п. 3.1, 3.2 зазначеного договору про надання правової допомоги гонорар є формою винагороди бюро за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту за цим договором. Розмір гонорару, який клієнт сплачує бюро за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору.

В п. 2 додаткової угоди № 6 до цього договору від 12 вересня 2022 року бюро зобов`язалося здійснювати представництво та захист інтересів клієнта ОСОБА_1 у Івано-Франківському апеляційному суді.

Вартість послуг визначено в п. 3 даної додаткової угоди.

Відповідно до п. 4.1 вказаної додаткової угоди оплата послуг здійснюється в наступному порядку: аванс 3 000,00 грн - протягом десяти днів з дати укладення договору (додаткової угоди); решта суми - протягом десяти днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг (професійної правничої допомоги).

Згідно з п. 5 зазначеної додаткової угоди сплата узгодженої сторонами суми послуг (гонорару) здійснюється клієнтом в безготівковому порядку шляхом перерахування відповідної суми коштів на поточний рахунок бюро, реквізити якого зазначаються у відповідному рахунку на оплату гонорару.

Актом приймання-передачі наданих послуг (професійної правничої допомоги) від 31 жовтня 2022 року та копією квитанції від 31 жовтня 2022 року підтверджується, що за надання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 сплатила 3 500 грн (т. 2 а.с. 27-28).

Враховуючи зміст резолютивної частини постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року та положення частини другої статті 141 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що з Державного бюджету України слід стягнути на користь ОСОБА_1 3 500 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з апеляційним розглядом справи.

Керуючись статтями 133, 137, 141, 270, 381, 382, 383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволити.

Ухвалити у справі за позовом ОСОБА_1 до Косівського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, завданої неправомірними діями державного виконавця, за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Косівського районного суду від 21 червня 2022 року, додаткове рішення.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої по АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , 3 500 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з апеляційним розглядом справи.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: В.Д. Фединяк

І.О. Максюта