Справа №932/5739/22
Провадження № 4-с/932/48/22
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2022 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Овчиннікової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Киричок Л.А.,

скаржника не з`явився,

представника скаржника адвоката Горлевого Д.І.,

державного виконавця не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду цивільну справу за скаргою боржника ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ахмедової Діани Олегівни про скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу,

ВСТАНОВИВ:

Представник скаржника звернувся до суду з даною скаргою, в якій зазначив, що в провадженні державного виконавця перебувало виконавче провадження № 55726109 щодо примусового виконання постанови Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06.12.2017 року у справі № 200/20474/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу та судового збору. 15.06.2018 року державним виконавцем на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна , на яке може бути звернено стягнення. Пізніше боржником було добровільно сплачено вказану заборгованість після того, як він дізнався із застосунку «Дія». Оскільки дані ОСОБА_1 не були вилучені із Єдиного державного реєстру боржників , він звернувся до ДВС з відповідною заявою. Однак ДВС письмово повідомила, що наразі відсутні законні можливості щодо вилучення даних про боржника з реєстру, оскільки поновити виконавче провадження та вилучити дані про боржника можна тільки після скасування постанови державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу. Тому просить скасувати постанову державного виконавця Ахмедової Діани Олегівни від 15.06.2018 року про повернення виконавчого документу стягувачу виконавчому провадженні № 55726109.

В судовому засіданні представник скаржника адвокат Горлевий Д.І. на задоволенні скарги наполягав, оскільки іншого шляху поновлення прав довірителя наразі не існує. Сам ОСОБА_1 є військовослужбовцем, особисто з`явитися до суду не може, просив розглянути скаргу за його відсутності у присутності представника ОСОБА_2 .

Представник ДВС в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та місце судового розгляду, заяву про відкладення не надав, причини неявки суду не повідомив. Неявка належним чином повідомленого державного виконавця не перешкоджає судовому розгляду.

Суд, вислухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на таке:

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Схожі за змістом положенням містились у статті 25 цього ж Закону у редакції, чинній на час накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент звернення заявника до суду із цією скаргою) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Чинна на дату винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу редакція Закону України «Про виконавче провадження» (частина четверта статті 50) передбачала, що у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Водночас, спір у даній справі виник у зв`язку з виконанням виконавчого документу поза межами виконавчого провадження, а державний виконавець відмовився виключити дані про боржника з Єдиного державного реєстру боржників.

За таких обставин, стаття 50 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час повернення виконавчих документів стягувачу) не є тим законом, який регулює спірні правовідносини.

Суд враховує, що застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.

Перевіряючи обґрунтованість вимог скарги, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження», Єдиний державний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

Реєстрація боржника в Єдиному реєстрі боржників не звільняє його від виконання рішення.

Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Водночас у разі повного виконання виконавчого документа підстави для збереження чинності даних про боржника в реєстрі відсутні.

У даній справі встановлено, що після повернення стягувачу - Бабушкінському районному суду м. Дніпропетровська виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_1 штрафу та судового збору, боржником сплачено дану заборгованість.

Законом України «Про виконавче провадження» не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з його добровільним виконанням після повернення виконавчого документа стягувачу.

Подаючи заяву про виключення з Єдиного державного реєстру боржників, ОСОБА_1 вказав, що він погасив борг за зобов`язанням, на виконання якого видавався виконавчий документ, у добровільному порядку поза межами виконавчого провадження N 55726109.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У даній правовій ситуації відмова в задоволенні заяви скаржника про виключення даних про нього з Єдиного державного реєстру боржників порушує права ОСОБА_1 .

Зазначені порушення прав ОСОБА_1 обумовлені тим, що згідно чинного законодавства, після винесення виконавцем постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, виконавець позбавлений можливості проводити будь-які дії у вказаному виконавчому провадженні, а також скасовувати прийняті ним рішення. Виконавче провадження не вважається закінченим у зв`язку з поверненням виконавчого документу стягувачу з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно пункту 6 розділу 10 Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження від 05.08.2016 року № 2432/5, система виключає відомості про боржника з Єдиного державного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження»; про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження»; про скасування заходів примусового виконання за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Оскільки п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» не міститься в зазначеному переліку підстав виключення з Єдиного державного реєстру боржників, враховуючи добровільне погашення боржником ОСОБА_1 боргу, відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, наявність даних про боржника в Єдиному реєстрі боржників та відсутність необхідності подальшого перебування даних боржника в цьому реєстрі, для дотримання прав боржника суд вважає за необхідне скасувати постанову від 15.06.2018 року по виконавчому провадженню № 55726109 про повернення виконавчого документу стягувачу, винесену державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ахмедовою Діаною Олегівною.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 259, 447-453 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу боржника ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ахмедової Діани Олегівни про скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ахмедової Діани Олегівни про повернення виконавчого документу стягувачу від 15 червня 2018 року у виконавчому провадженні № 55726109.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду апеляційної скарги. В разі оголошення вступної та резолютивної частини ухвали або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи строк оскарження ухвали обчислюється з дня складання її повного тексту.

Повний текст ухвали складено 11.11.2022 року.

Суддя О.С. Овчиннікова