Провадження №: 2-зз/755/2/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" травня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.,

з участю сторін:

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суд із заявою про скасування заходів забезпечення позову в якій просив скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 , накладений ухвалою суду від 15 липня 2019 року.

Вимоги заяви мотивовано тим, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15липня 2019 року накладено арешт на нерухоме майно, зокрема на квартиру АДРЕСА_1 . На даний час, ОСОБА_1 є власником на підставі Акту про проведенні електронні торги в рамках виконавчого провадженні № 62404775, 11 вересня 2020 року ОСОБА_1 набув у валсність майно, що складається з квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 43,5 кв.м. в тому числі житловою площею 24,70 кв.м. У зв`язку з чим, заявник вважає, що накладений арешт порушує його права як власника.

Представник заявника в судовому засіданні на заяві наполягав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явивилися. Повідомлялися належним чином.

Суд, вивчивши заяву про скасування заходів забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 липня 2019 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено. Накладено арешт на: земельну ділянку: :66:509:0015, площею 0,0605 га, для індивідуального садівництва, ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_3 ; садовий будинок, за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_3 ; квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_3 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2019 року у задоволенні заяви Повного товариства «Універсальний ломбард «Грошович`Ок» Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова допомога» і Компанія про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року апеляційну скаргу Повного товариства «Універсальний ломбард «Грошович`ОК» Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова допомога» і Компанія» задоволено. Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2019 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким заяву Повного товариства «Універсальний ломбард «Грошович`ОК» Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова допомога» і Компанія» задоволено частково. Скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 липня 2019 року, про накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер :66:509:0015, площею 0,0605 га, для індивідуального садівництва, ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, та будинок АДРЕСА_4 . В іншій частині заяву залишено без задоволення.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

З точки зору закону заходи забезпечення позову визначаються виходячи із засад розумності, співмірності та враховуючи конкретні обставини конкретної справи.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25 травня 2016 року забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Ухвала суду щодо накладення арешту на майно за своєю суттю є обмеженням, встановленим для відповідача, вільно розпоряджатися нерухомим майном.

При зверненні до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову Заявник зазначає, що він є власником арештованого майна та такий арешт порушує його законні права на вільне розпорядження, користування та володіння даною квартирою.

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

При цьому із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 22 квітня 2020 року в справі № 607/15533/17 (провадження № 61-43809св18), від 10 лютого 2021 року в справі № 641/1271/19-ц (провадження № 61-5579св20).

Виходячи з цього, суд вважає, що підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 липня 2019 року, в межах даної справи відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.158 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позовузалишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 24 травня 2022 року.

Суддя Н.О. Яровенко