Справа № 646/1551/22
№ провадження 2/646/1315/2022
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" грудня 2022 р. м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Сіренко Ю.Ю.,

за участю секретаря Максютової Т.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах Харківської міської ради про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_2 , третя особа: Державний реєстратор відділу державної реєстрації Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області Терещенко Оксана Миколаївна про скасування рішення про державну реєстрацію речового права,-

в с т а н о в и в :

До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Харківської міської ради до ОСОБА_2 , третя особа: Державний реєстратор відділу державної реєстрації Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області Терещенко Оксана Миколаївна про скасування рішення про державну реєстрацію речового права.

Одночасно з позовною заявою представник позивача звернувся із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд: вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження стосовно об`єкту нерухомого майна нежитлового приміщення торговельного павільйону АДРЕСА_1 (реєстраційні номери 01); до набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії (відчуження, дарування, продажу застави та ін.) щодо нежитлового приміщення торговельного павільйону № НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 (реєстраційні номери 01) до закінчення розгляду даної справи по суті і набранням остаточним судовим рішенням у даній справі законної сили.

В обгрунтування заяви про забезпечення позову представник заявника зазначив, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (далі - Реєстр) нежитлове приміщення торгівельний павільйон № НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01). Згідно відомостей з Реєстру ОСОБА_2 є першим власником торгівельного павільйону № НОМЕР_1 за вказаною адресою, хоча право набуто за договором купівлі-продажу.

Державна реєстрація прав проведена державним реєстратором - Терещенко О.М. 20.07.2016. Підставою для державної реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості визначені: договір купівлі-продажу № 1438 від 26.03.2008 року. Інших документів для проведення державної реєстрації прав не надавалось. Відповідно до п. 1 договору купівлі-продажу № 1438 від 26.03.2008 ОСОБА_2 придбав у АТ «Спектр» у власність рухоме майно - нежитлове приміщення тимчасовий торгівельний павільйон № НОМЕР_1 у тимчасовій споруді літ. «Б-1» по АДРЕСА_2 .

Відповідно до відомостей технічного паспорту на вказаний об`єкт у розділі план поверхів громадського будинку стоїть штамп встановленого зразку про те, що приміщення № 11а, 116, частина приміщення 11 (Б = 1,0 м2) побудовані самочинно. Разом з тим, дата будівництва торгівельного павільйону № НОМЕР_1 за вказаною адресою не зазначена.

Відповідно до п. 29 Додатку № 1 рішення Харківської міської ради «Про припинення та надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд» від 25.12.07 р. № 292/07 АТ «СПЕКТР»:

-(п. 29.1.) надано в оренду строком до 01.04.2010 року земельну ділянку загальною площею 0,0044 га по АДРЕСА_2 для обслуговування тимчасового торговельного павільйону № НОМЕР_1 в тимчасовій споруді літ. «Б-1» (торговельний комплекс);

-(29.2.) попереджено, що надана йому в користування земельна ділянка знаходяться в межах «червоних ліній» АДРЕСА_2 і в разі реконструкції повинна бути звільнена при першій вимозі міської ради без компенсації витрат;

-(29.3.) Управлінню земельних відносин Департаменту містобудування, архітектури та земельних відносин врахувати ці вимоги при оформленні договору оренди землі.

Відповідно до п. 42, 42.2. рішення Харківської міської ради від 20.06.2008 № 164/08 «Про припинення та надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд» ФОП ОСОБА_2 Гагаріна АДРЕСА_3 в межах, які визначені актом встановлення меж земельної ділянки на місцевості від 13.05.08р. реєстраційний №741/08, для обслуговування тимчасового торговельного павільйону № НОМЕР_1 в тимчасовій споруді літ. «Б-1» (торговельний комплекс).

Відповідно 42.4. вказаного вище рішення ФОП ОСОБА_2 попереджений, що земельна ділянка розташована в межах «червоних ліній» пр.Гагаріна і в разі початку реконструкції повинна бути звільнена при першій вимозі міської ради без компенсації витрат.

20.04.2013 між Харківською міською радою та ФОП ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться по АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 3 вказаного договору оренди землі на земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна, та наявні інші об`єкти інфраструктури - павільйони.

Отже земельна ділянка за вказаною адресою станом на 2013 рік була вільна від забудови.

В реєстрі будівельної діяльності, розміщеному на порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва («e-construction.gov.ua»), який містить інформацію про документи, що дають право на виконання будівельних робіт та засвідчують прийняття об`єктів до експлуатації, з травня 2011 року, інформація щодо вищевказаного об`єкту будівництва відсутня.

Отже, ОСОБА_2 , всупереч діючому законодавству набув право власності на нежитлову будівлю торгівельний павільйон № НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 , як на об`єкт нерухомого майна без законних на те підстав, чим порушив вимоги ч. 4 ст, 5, ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також п. 40, 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127.

Викладене вище свідчить про те, що право власності зареєстроване на тимчасову споруду за процедурою реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна без жодних правових підстав. Державна реєстрація речових прав на зазначений об`єкт нерухомого майна порушує права міської ради як власника земельної ділянки. Оскільки вказаний спір виник з приводу протиправного виникнення прав на об`єкти нерухомого майна, а подальше його відчуження наступним добросовісним набувачам зробить неможливим виконання рішення суду, вважаємо, що дізнавшись про подання Харківською міською радою відповідного позову можуть здійснюватися дії щодо відчуження вказаного об`єкту нерухомого майна з метою використання аргументів стосовно добросовісного набувача під час розгляду вищевказаного позову та ухилення від настання наслідків, передбачених рішенням суду.

Також, згідно інформації з Реєстру відповідач у справі є власником спірного об`єкту нерухомого майна, а отже має всі можливості вільно розпоряджатися спірним майном, тобто може в будь-який час укласти правочин та відчужити спірне майно третім особам, що негативно вплине на їх права у майбутньому, а у подальшому призведе до необхідності залучення їх до участі у справі, визнання цивільно-правових угод недійсними, а також скасування відповідних рішень державних реєстраторів про реєстрацію речових прав на це спірне майно, що в цілому негативно вплине на строки розгляду справи по суті та затягуванню процесу. Крім того, це порушить права і свободи особи, яка придбає спірне майно.

Заявник вважає, що такі види забезпечення позову є співмірними із заявленими вимогами, оскільки накладення арешту на нежитлове приміщення торговельний павільйон АДРЕСА_1 лише обмежує право відповідача на відчуження нерухомого майна, проте не позбавляє відповідача права користування та володіння ним, носить тимчасовий характер та не порушує права інших осіб.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову та додані до неї матеріали, приходить до наступного.

Так, згідно Постанови Верховного Суду від 14.06.2021 року у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду (справа № 308/8567/20) Верховний суд відійшов від висновків, викладених у постанові ВС від 07.08.2020 року (у справі № 520/9674/19) щодо забезпечення позову одночасно з поданням позовної заяви.

Згідно висновків ВС викладених у даній постанові, Верховний Суд зазначив, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів фізичних осіб тощо. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення.

Так, у постанові зазначено, що системне тлумачення ч.1 ст. 153, ч. 13 ст.158, ч. 1 ст. 187 ЦПК України дає можливість дійти висновку, що законодавець передбачив відповідний процесуальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі; для розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлені різні процесуальні строки: два та п`ять днів відповідно; першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті; у випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі. Законодавець не покладає обов`язку на суд відкрити провадження у справі, а тільки потім вирішувати питання про забезпечення позову; у разі повернення позовної заяви, відмови у відкритті провадження у справі передбачений процесуальний механізм скасування заходів забезпечення позову.

У зв`язку із наведеним Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду відступив від висновку, викладеному у постанові Верховного Суду в складі колегії судів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 серпня 2020 року в справі N 520/9674/19 (провадження N 61-4032св20).

Згідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Пункт 5 ч.1 ст. 150 ЦПК України визначає, що позов може забезпечуватись шляхом зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6 -605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно вказаної постанови, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і рівності перед законом, оскільки мета забезпечення позову це тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

Вивчивши заяву про забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження стосовно об`єкту нерухомого майна нежитлового приміщення торговельного павільйону АДРЕСА_1 (реєстраційні номери 01), вбачається, що заява підлягає задоволенню, що буде відповідати принципу співмірності заявленим позовним вимогам, оскільки, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача, оскільки відповідач може здійснити дії щодо відчуження власності на користь третіх осіб, а відтак й порушить права позивача на судовий захист та останньому для відновлення прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а забезпечення позову навпаки виступають запорукою виконання можливого рішення суду.

Керуючись ст.ст. 8, 149, 151, 153, 353 ЦПК України, ст.ст. 1, 4, 6 Закону України «Про судовий збір», суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах Харківської міської ради про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_2 , третя особа: Державний реєстратор відділу державної реєстрації Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області Терещенко Оксана Миколаївна про скасування рішення про державну реєстрацію речового права, - задовольнити.

Вжити заходи із забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження стосовно об`єкту нерухомого майна нежитлового приміщення торговельного павільйону АДРЕСА_1 (реєстраційні номери 01).

До набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії (відчуження, дарування, продажу застави та ін.) щодо нежитлового приміщення торговельного павільйону № НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 (реєстраційні номери 01) до закінчення розгляду даної справи по суті і набранням остаточним судовим рішенням у даній справі законної сили.

Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя - Ю.Ю. Сіренко