Справа № 302/1126/22
Номер рядка звіту 65
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.11.2022 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого - судді Сидоренко Ю.В.,

при секретарі: Царь О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Міжгір`я цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області (місце знаходження: смт.Міжгір`я вул.Шевченка, буд.77 Хустського району Закарпатської області) про визнання особи такою що, втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації,-

В С Т А Н О В И В:

10 жовтня 2022 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Міжгірської селищної ради Закарпатської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка ОСОБА_3 зазначає, що їй на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_2 . Відповідач ОСОБА_2 є її рідним братом та зареєстрований у житловому будинку АДРЕСА_2 , хоча більше року відповідач фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Дані обставини перешкоджають їй вільно користуватись та розпоряджатися належним їй майном на власний розсуд. Зокрема призначення її сім`ї субсидії та інших соціальних державних виплат допомоги, на які вона має право. У позові ОСОБА_1 також зазначає, що відповідач не бажає добровільно знятися з місця реєстрації, її вимоги ігнорує. У зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить: визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_2 , та зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку постійного місця проживання за вказаною адресою.

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2022 року відкрито провадження у даній цивільній справі та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін (а.с.17).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте на адрес суду надано письмову заяву, в якій позивачка просить розглянути справу у її відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на задоволенні позову за підставами, викладеними у позовній заяві (а.с.21).

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку. 27.10.2022 на адресу суду відповідачем подано письмову заяву, в якій ОСОБА_2 просить розглядати справу за його відсутності. Заявлений ОСОБА_1 позов визнає у повному обсязі, з позовними вимогами ОСОБА_1 згодний та жодних заперечень проти позову не має. ОСОБА_2 . У поданій до суду заяві також вказав, що житловим приміщенням він забезпечений та фактично проживає в житловій квартирі за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.22).

Третя особа: представник Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області в судове засідання не з`явився, проте до суду уповноваженим представником подано заяву про розгляд справи за їх відсутності, за наявними матеріалами справи. Заперечень, додаткові пояснення представник Міжгірської селищної ради до суду не подано, самостійних вимог щодо предмета спору не заявлено (а.с.23).

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами цивільної справи, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.ст.13,43,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , позивачці у справі, на праві власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 72,03 кв.м., що підтверджується Договором купівлі-продажу будинку, який укладений 29.03.2010 року між ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), та який зареєстрований в реєстрі за № 533 приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєвим Ю.М.; а також Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25785624, виданим 07.04.2010 року КП «Міжгірське БТІ» Міжгірської районної ради»(а.с.11, 13).

Згідно довідки № 11653/М-10.2022, виданої Міжгірською селищною радою про осіб, місце проживання яких зареєстровано або було зареєстровано в період з 26.01.1999 по 06.10.2022 за адресою: АДРЕСА_2 , вбачається, що за відомостями Міжгірської селищної ради за вказаною адресою обліковується з 26.01.1999 по теперішній час громадянин України - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Закарпатська область Міжгірський район смт.Міжгір`я (а.с.5). Аналогічна інформація вбачається також з паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , який виданий 26.01.1999 року Міжгірським РВ УМВС України в Закарпатській області на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Виходячи з положень ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України щодо обов`язку доказування, обов`язок довести свої заперечення щодо наявності поважних причин відсутності на спірній житловій площі покладено на відповідача.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Стаття 47 Конституції України та ст.9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користуванням інакше ніж з підстав і в порядку визначеним законом.

Право на повагу до житла гарантує і ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпоряджання своїм майном. Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Права власника житлового приміщення визначені в статті 383 ЦК України та статті 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до приписів ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням, відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 107, 116, 156 ЖК України).

Таким чином, при розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням члена сім`ї власника житла, мають встановлюватися наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи відсутній відповідач у спірному приміщені понад встановлені строки, чи є причини відсутності поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності.

Пленум Верховного Суду України в пункті 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання,що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Згідно роз`яснень п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року з подальшими змінами „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на невизначений строк тощо).

Згідно положень п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється серед іншого, на підставі судового рішення ,яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою.

Відповідно до правового висновку, викладеного в Постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі 6-57цс11, зазначено, що виходячи з того, що Закон України від 11грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позивачкою ОСОБА_1 позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі та суд вважає необхідним позов задовольнити та визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_2 , що належить позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 29.03.2010 року, а саме з тих підстав, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у вищевказаному будинку тривалий час - понад дванадцять місяців і по теперішній час, що визнано відповідачем у поданій до суду письмовій заяві від 27.10.2022 року (а.с.22) та участі в утриманні даного будинку відповідач ОСОБА_2 не приймає та, будучи зареєстрованим у вказаному вище житловому будинку, який належить позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності, але не проживаючи в ній, відповідач чинить позивачці, як власнику житлового будинку, перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні своєю власністю. Крім того, на теперішній час позивач ОСОБА_1 не може у повному обсязі реалізувати своє право на розпорядження приватною власністю, оскільки у добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку відповідач ОСОБА_2 не бажає. Будь-яких підстав для збереження за відповідачем вказаного вище житлового приміщення судом не встановлено.

За вищенаведеного, та у зв`язку з визнанням позову відповідачем, яке не суперечить вимогам закону та не порушує право та інтереси інших осіб, суд вважає, що існують правові підстави, передбачені ст.ст.71,107 ЖК України, ст.405 ЦК України для задоволення позовних вимог про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_2 .

Відповідно до положень Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, тобто у разі визнання таким, що втратив право користування житлом.

За вищенаведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки визнання позову відповідачем ОСОБА_2 не суперечить вимогам Закону та не порушує права та інтереси інших осіб.

Судових витрат до стягнення чи повернення позивачкою не заявлено.

Керуючись ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст.41,47 Конституції України, ст.ст.317,319,386,391,405 Цивільного Кодексу України,ст.71, 107, 156, 163 Житлового кодексу України, Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 року,Постановою Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985року „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", ст.ст.9,12,13,81, 206, 259,263-265,268 ЦПК України, суд ,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Міжгірської селищної ради Закарпатської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_2 та зняти ОСОБА_2 з реєстрації за вказаною адресою.

Копію рішення надіслати для відома та виконання до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення через Міжгірський районний суд Закарпатської області, відповідно до положень п.15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 273 ЦПК України.

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області: Ю. В. Сидоренко