У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Деметрадзе Т.Р., за участю секретаря судового засідання Вільчак В.В., розглянувши заяву адвоката Учарової Євгенії Олексіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ :

Адвокат Учарова Є.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви у справі.

В поданій заяві вказує, що нею буде подана до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «НЕРУХОМІСТЬ - ЗАКОН ТА ПОРЯДОК», ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ ЗАКОН» про визнання правочину недійсним, яка буде подана відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України в межах десятиденного терміну.

Зазначає, що предметом спору по справі є визнання правочинів недійсними, а саме: Договору №GL3N217215 ПВ про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, посвідченого 30 квітня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. за реєстровим №2891, укладеного 30.04.2020 року між ВІДКРИТИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИМ БАНКОМ «НАДРА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН»; Договору купівлі-продажу нерухомого майна між ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» (продавець) та ТОВ «НЕРУХОМІСТЬ-ЗАКОН ТА ПОРЯДОК», посвідчений 22.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В.

Вказує, що об`єктом продажу згідно вищевказаних правочинів є житлова квартира за адресою АДРЕСА_1 , належна ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 09 квітня 2008 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Котляровою Л.В. за реєстровим № 1568.

Однак, ВАТ КБ «НАДРА», жодним чином не поставивши до відома заявника, 30.04.2020 року відступив (відчужив) житлову квартиру ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН», а вже 22.02.2021 року, тобто через десять місяців, ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН», так само без обов`язково повідомлення за 30 днів, продало вищевказану житлову квартиру ТОВ «НЕРУХОМІСТЬ-ЗАКОН ТА ПОРЯДОК».

В п. 2 Договору купівлі-продажу нерухомого майна між ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН»(продавець) та ТОВ «НЕРУХОМІСТЬ-ЗАКОН ТА ПОРЯДОК», посвідченому 22.02.2021 року, зазначено, що «Продавець стверджує, що за 30 (тридцять) днів до укладення цього договору письмово повідомлено чином, передбаченим діючим законодавством України, Іпотекодавця про намір Іпотекодержателя укласти договір купівлі-продажу предмету іпотеки. Продавець як Іпотекодержатель одночасно з підписанням цього договору надає свою згоду на відчуження вищевказаного нерухомого майна».

Заявник стверджує, що жодного повідомлення від ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» не надходило і дане твердження є неправдивим, а тому є підстави вважати, що дана житлова квартира буде предметом неодноразового перепродажу і в будь-який момент може бути відчужена іншим особам.

Додатково звертає увагу суд на той факт, що місцезнаходження як ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН», так і ТОВ «НЕРУХОМІСТЬ-ЗАКОН ТА ПОРЯДОК» є фактично одним і тим самим - АДРЕСА_2 , що може свідчити про здійснення відповідачами з порушенням чинного законодавства спільної діяльності з перепродажу квартир, а не придбання таких для власного користування.

Враховуючи викладене, просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, сторони у судове засідання не викликалися, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Тобто, вжиті судом заходи не повинні перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав і законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову є існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до ускладнення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинне мати очевидний та об`єктивний характер.

Як роз`яснено у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом встановлено, що предметом подачі позову в майбутньому у даній цивільній справі є визнання недійсними Договору №GL3N217215 ПВ про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 30.04.2020 та Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 22.02.2021.

Одночасно, наведені заявником обставини в обґрунтування заяви про забезпечення позову, на думку суду, не є достатньою підставою вважати імовірним утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття судом запропонованих заявником заходів.

Наразі, заявником не надано жодних доказів на підтвердження свого припущення щодо можливості вчинення відповідачами чи третьою особою дій, що істотно ускладнять або унеможливлять виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення заявленого позову.

Посилання на потенційну можливість зміни юридичного статусу нерухомого майна без наведення відповідного обґрунтування із посиланням на конкретні докази не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, будь-яких об`єктивних даних, з яких можливо зробити висновок, що до розгляду справи по суті існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а захист цих прав, свобод або інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, судом не встановлено.

За таких обставин, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, та вважає, що заявником не зазначено обставин, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, натомість вжиття такого заходу забезпечення може суттєво обмежити права теперішнього власника майна, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 157, 260-261, 353-355 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Учарової Євгенії Олексіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Т.Р. Деметрадзе