Справа № 128/1534/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2022 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Шевчук Л.П.,

при секретарі судового засідання: Ружицькій І.В.,

за участі:

представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Киришова О.В.,

представника відповідача Стрижавської селищної ради адвоката Парпальос В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення 46 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради №20 від 29.05.2019, зобов`язання Стрижавську селищну раду повторно розглянути її клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту із землеустрою та надати дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки їй у власність для ведення особистого селянського господарства, частини земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:1256 за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 1,4000 га, посилаючись на наступне.

Позивачці на праві приватної власності належать нежитлові приміщення свинарника №3-«А» з прибудовами «а» та «а1» загальною площею 475,6 кв.м, а також водопровідна башта «Б» та артезіанська свердловина №1, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :02:009:1256, загальною площею 4,6164 га. На цій же земельній ділянці знаходяться нежитлові приміщення: свинарника №4-«А» з прибудовами «а, а1, а2, а3, а4, а5» загальною площею 922,2 кв.м, а також сілосна яма №1 та колодязі для стоків №2, №3, №4, що по АДРЕСА_1 та належать ОСОБА_3 ; свинарника №5-«А`загальною площею 180,2 кв.м, що по АДРЕСА_1 та належать ОСОБА_2 ; свинарника №2-«А», тамбур-склад «а», тамбур-склад «а1» загальною площею 613,5 кв.м, що по АДРЕСА_1 та належать ОСОБА_4 ; свинарника №1-«А» з прибудовою кормокухні «а» та прибудовою «а1» загальною площею 683,8 кв.м, що по АДРЕСА_1 , які належать на праві спільної часткової власності по 1/2 частці кожному ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; земельна ділянка з кадастровим номером :02:009:1256 загальною площею 4,6164 га, що по АДРЕСА_1 , яка рахується як несільськогосподарські угіддя (землі під сільськогосподарськими будівлями та дворами) і призначена для обслуговування сільськогосподарських дворів перебуває в користуванні ОСОБА_3 на підставі договору оренди, укладеного між орендарем та Стрижавською селищною радою як орендодавцем.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 118, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 ЗК України, 22.03.2019 вона звернулася до Стрижавської селищної ради з клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення їй у власність для особистого селянського господарства частини земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:1256 за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 1,4000 га, яка необхідна для обслуговування належного їй на праві власності нерухомого майна нежитловий приміщень свинарника №3 «А» з прибудовами «а» та «а1» загальною площею 475,6 кв.м, а також водопровідна башта «Б» та артезіанська свердловина №1, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Натомість, рішенням 46 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради №20 від 29.05.2019 їй відмовлено в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою. Відмову відповідач мотивував тим, що рішенням 42 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради №21 від 30.01.20198 надано дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки комунальної власності площею 4,6164 га з кадастровим номером :02:009:1256 за адресою: АДРЕСА_1 із земель сільськогосподарського призначення (для обслуговування господарських дворів) на п`ять окремих земельних ділянок без зміни цільового призначення. При цьому, до прийняття вказаного рішення, листом від 25.04.2019 №785 відповідач проінформував її про те, що рішенням постійної комісії з питань раціонального використання земельних ресурсів, охорони навколишнього природного середовища та агропромислового комплексу Стрижавської селищної ради відмовлено їй в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою з аналогічних мотивів. Крім того, як на додаткову пісдтаву для відмови в наданні дозволу, відповідач послався також на положення п. б) ст. 15 Розділу Х Пререхідних положень ЗК України. Цим же листом відповідач повідомив її про те, що на вказаній земельній ділянці розташовані об`єкти нерухомого майна, які належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , та надання такого дозволу могло б порушити їх права на вказану земельну ділянку. Також, відповідач рекомендував їй припинити дію договору оренди земельної ділянки, який укладено між Стрижавською селищною радою та ОСОБА_3 . Іншим листом від 25.06.2019 №1115/02-6 відповідач повідомив їй про відмову в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою та додатково послався на те, що рішенням 46 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради від 29.05.2019 №11 затверджено містобудівну документацію «Генеральний план смт. Стрижавка Стрижавської селищної ради Вінницької області» загальною площею 1428,88 га.

Позивач вважає, що відповідач протиправно відмовив їй у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення їй у власність частини земельної ділянки, оскільки це суперечить нормам ст.ст. 14, 143 Конституції України, ст.ст. 78, 12, 122, 123 ЗК України, положенням Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Зазначає, що її клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеусртрою щодо відведення земельної ділянки відповідало вимогм ч. 2 ст. 123 ЗК України та містило письмову згоду землекористувача ОСОБА_3 на вилучення з переданої йому в користування частини земельної ділянки. Відтак, посилання відповідача на цю обставину вважає протиправним. Щодо посилання відповідача на невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам Генерального плану та плану зонування території населеного пункту Стрижавка, то на цю обставину відповідач не посилався в оскаржуваному рішенні, а також на час її звернення з клопотанням про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою не існувало Плану зонування території смт. Стрижавка. Також, в оскаржуваному рішенні відповідач не посилався і на положення п. б) ст. 15 Розділу Х Перехідних положень ЗК України, якою обмежено відчуження земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

З огляду на вищевикладене, ОСОБА_1 просила визнати протиправним та скасувати рішення 46 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради №20 від 29.05.2019, зобов`язати Стрижавську селищну раду повторно розглянути її клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту із землеустрою та надати дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки їй у власність для ведення особистого селянського господарства, частини земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:1256 за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 1,4000 га (т. 1 а.с. 2-12).

Відповідачем Стрижавською селищною радою подано відзив на позовну заяву ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 216-217), в якому викладено наступну позицію.

Відповідач вважає, що викладені у позовній заяві факти є необгрунтованими та безпідставними, такими, що не підтверджені належними доказами, оскільки позивачка у своєму клопотанні зазначає місцем розташування бажаної земельної ділянки на місці, де знаходяться будівлі інших фізичних осіб. Тобто, передача вказаної земельної ділянки у власність позивача буде порушувати права інших власників нерухомого майна, що є неприпустимим. Окрім того, орган місцевого самоврядування не може приймати рішення, що будуть суперечити генеральному плану населеного пункту та іншій містобудівній документації. На сьогоднішній день затверджений Генеральний план смт. Стрижавка, рішення про його затвердження є чинним. Відповідно, клопотання позивачки суперечить Генеральному плану, а отже селищна рада не може прийняти рішення про надання дозволу про розробку проекту землеустрою, який буде суперечити Генеральному плану смт. Стрижавка. Бажана позивачкою земельна ділянка знаходиться у зоні комерційного призначення В-7. Зона утворюється з метою поступової переорієнтації промислових, комунальноскладських та інших амортизованих підприємств на комерційні види використання. Тобто, дана земельна ділянка не може використовуватися для ведення особистого селянського господарства. Разом із тим, відповідач вважає, що рішення про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою є втручанням в дискреційні повноваження органу державної влади. Фактично це підміна собою органу виконавчої влади, що суперечить конституційному принципу поділу влади на законодавчу, виконавчу та судову. За таких обставин, просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подано письмові пояснення щодо позову ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 156-160, 167-171, 178-182, 189-193, 200-204), які за своїм змістом є аналогічними та аналогічними змісту позовної заяви ОСОБА_1 .. В цих письмових поясненнях треті особи вказали, що на даний час жодного спору із позивачкою щодо меж земельної ділянки у них немає, жодних заперечень щодо позову вони також не мають, а тому не заперечують щодо задоволення позову ОСОБА_1 .. Також просили справу розглянути у їх відсутність.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 07.06.2021 відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії (а.с. т. 1 а.с. 36-37).

Постановою Вінницького апеляційного суду від 08.07.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 07.06.2021 скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (т. 1 а.с. 131-135).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 19.07.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (т. 1 а.с. 140).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 01.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (т. 2 а.с. 12).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 23.02.2022 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі; задоволено клопотання представника відповідача про долучення доказу; оголошено перерву в судовому заіданні (т. 2 а. 38-39).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 19.08.2022 задоволено клопотання представника відповідача Стрижавської селищної ради про зупинення провадження у справі; зупинено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, до набрання законної сили судовим рішенням у справі №120/12935/21-а за позовом ОСОБА_3 до Стрижавської селищної ради, за участі третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , про визнання протиправним та нечинним рішення, яка перебуває в провадженні Верховного Суду (т. 2 а.с. 109-110).

Постановою Вінницького апеляційного суду від 22.09.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; скасовано ухвалу Вінницього районного суду Вінницької області від 19.08.2022 про зупинення провадження у справі, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (т. 2 а.с. 150-152).

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Киришов О.В. підтримав позовні вимоги за викладених у позовній заяві, просив його задоволити.

Представник відповідача Стрижавської селищної ради адвокат Парпальос В.В. в судовому засіданні підтримала поданий відзив на позовну заяву, просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Також просила врахувати, що даний позов повинен розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, проте в матеріалах справи містяться їх письмові пояснення, в яких вони просили справу розглядати у їх відсутність.

Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається, неявка третіх осіб не перешкоджає вирішенню спору, а відтак судом ухвалено проводити судове засідання у відсутність третіх осіб.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи заяви по суті, інші докази, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 18) ОСОБА_9 та ОСОБА_10 28.09.2019 зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу ОСОБА_10 змінила прізвище на ОСОБА_11 .

Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 145808049 від 19.11.2018, за ОСОБА_10 зареєстровано право власності на наступні будівлі: свинарник №3 «А», прибудова «а», прибудова «а1», водонапірна башта «Б», артезіанська свердловина «№1», загальною площею 475,6 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 19).

Відповдно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 148088664 від 05.12.2018, за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на наступні будівлі: свинарник №4 «А», прибудови «а, а1, а2, а3, а4, а5», силосна яма - №1, колодязі для стоків №2, №3, №4, загальною площею 922,2 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 20).

Відповдно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 145807455 від 19.11.2018, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на наступні будівлі: свинарник №5 «А», загальною площею 180,2 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 21).

Відповдно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 161573831 від 29.03.2019, за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на наступні будівлі: свинарник №2 «А», тамбур-склад «а», тамбур-склад «а1», загальною площею 613,5 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 22).

Відповдно до копії Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 145806535 та 145806461 від 19.11.2018, за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності по 1/2 частці зареєстровано право власності на наступні будівлі: свинарник №1 «А», прибудова кормокухні «а», прибудова (сінний склад) «а1», загальною площею 683,8 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 23 ,24).

Відповдно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер витягу 105006724 від 24.11.2017 (т. 1 а.с. 25) зареєстровано договір оренди земельної ділянки від 23.10.2010 з кадастровим номером :02:009:1256, площею 4,6164 га, цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого орендодавцем є Стрижавська селищна рада, орендарем ОСОБА_3 ..

Право орендаря ОСОБА_3 на користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:009:1256, площею 4,6164 га, цільовим призначенням: для іншого сільськогосподарського призначення, категорія земель: землі сільськогосподарського признчення, вид користуванняземельної ділянки: для обслуговування господарських дворів, що перебуває у власності теритоіральної громади Стрижавської селищної ради, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано в Державному земельному кадастрі, згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-019від 04.12.2019 (т. 1 а.с. 26, 27).

22.03.2019 ОСОБА_12 звернулася до Стрижавської селищної ради із письмовим клопотанням, яке Стрижавською Селищною радою отримано 03.04.2019 за вх. №97 (т. 1 а.с. 28), в якому просила надати дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,4000 га на території Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області у власність для ведення особистого селянського господарства.

Листом за вих. №785 від 25.04.2019 Виконавчий комітет Стрижавської селищної ради повідомив ОСОБА_10 наступне. На засіданні постйної комісії з питань раціонального використання земельних ресурсів, охорони навколишнього середовища та агропромислового комплексу Стрижавської селищної ради розглянуто клопотання ОСОБА_10 про надання дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведеня земельної ділянки орієнтовною площею 1,4000 га із земельної ділянки площею 4,6461 кадастровий номер :02:009:1256, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_3 за договором оренди земельної ділянки від 23.10.2010 у власність для ведення особистого селянського господарства. Рішенням постійної комісії відмовлено в наданні такого дозволу, оскільки рішенням 42 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради №21 від 30.01.2019 надано дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності, площею 4,6164 га, кадастровий номер :02:009:1256, на п`ять окремих земельних ділянок без зміни цільового призначення. Також, у зв`язку з тим, що згідно п. б) ст. 15 Розділу Х Перехідних положень ЗК України до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 01.01.2020, не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних длянок і зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Крім того, на земельній ділянці розташовані обєкти нерухомого майна, що перебувають у спільній частковій власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .. З врахуванням викладеного рекомендовано виконати рішення 42 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради №21 від 30.01.2019 та подати на затвердження технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності площею 4,6164 га, кадастровий номер :02:009:1256, здійснивши розподіл пропорційно до часток осіб у праві власності на будівлі або споруди, та з урахуванням вимог генерального плану смт. Стрижавка, яким передбачено будівництво пожежного депо та дошкільного навчального закладу на даній земельній ділянці. Припинити дію Договору оренди земельної ділянки від 23.10.2010, укладеного між Стрижавською селищною радою та ОСОБА_3 .. Відповідно до ч. 5 ст. 46 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» клопотання ОСОБА_10 буде внесено на розгляд пленарного засідання чергової сесії Стрижавської селищної ради (т. 1 а.с. 30).

Рішенням 46 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради №20 від 29.05.2019 відмовлено у наданні дозволу ОСОБА_10 на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,4000 га, із земельної ділянки площею 4,6164 га, кадастровий номер :02:009:1256, цільове призначення: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_3 згідно Договору оренди земельної ділянки з змінами та доповненнями від 23.10.2010 у власність для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту смт. Стрижавка, враховуючи те, що рішенням 42 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради №21 від 30.01.2019 надано дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності, площею 4,6164 га кадастровий номер :02:009:1256, цільове призначення: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , із земель сільськогосподарського призначення (для обслуговування господарських дворів) на п`ять окремих земельних ділянок без зміи цільового призначення (т. 1 а.с. 29).

Листом за вих. №1115/02-6 від 25.06.2019 Стрижавська селищна рада повідомила ОСОБА_10 про те, що листом за вих. №785 від 25.04.2019 ОСОБА_10 було проінформовано про те, що її клопотання буде винесено на розгляд пленарного засідання чергової сесії Стрижавської селищної ради. Рішенням 46 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради №20 від 29.05.2019 в задоволенні клопотання ОСОБА_10 про надання дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки відмовлено. Окрім того, повідомляється, що рішенням 46 сесії Стрижавської селищної ради №11 від 29.05.2019 «Про затвердження Генерального плану та плану зонування території смт. Стрижавка Стрижавської селищної ради» затверджено містобудівну документацію «Генеральний план смт. Стрижавка Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області» загальною площею 1428,88 га; містобудівну документацію «План зонування території смт. Стрижавка Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області» (т. 1 а.с. 31).

З копії нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_3 від 09.04.2019, яка адресована «За місце вимоги/пред`явлення» (т. 1 а.с. 32) вбачається, що ОСОБА_3 не має заперечень проти вилучення із переданої йому в користування на підставі договору оренди земельної ділянки, укладеної між ПП «Агрофірма Батьківщина» та Стрижавською селищною радою від 23.10.2010, земельної ділянки під № НОМЕР_2 площею 4,6164 га в АДРЕСА_2 , кадастровий номер :02:009:1256, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, для подальшої передачі орієнтовною площею 1,4000 га у власність ОСОБА_10 ..

Відповідно до викопіювання із плану зонування смт. Стрижавка з познченням місця розташування земельної ділянки комунальної власності для іншого сільськогосподарського призначення для обслуговування господарських дворів площею 4, 6164 га (т. 1 а.с. 210) земельна ділянка по АДРЕСА_2 поділена на зони: Ж-1, Ж-1П, Р-3, КС-6П та В-7.

Згідно інформації Віддділу містобудування та архітектури Стрижавської селищної ради (т. 1 а.с. 220) зона комерційного призначення В-7 утворюється з метою поступової переорієнтації промислових, комунально-складських та інших амортизованих підприємств на комерційні види використання. До неї входять цінні території міста, що зараз не використовуються за призначенням. Використання території зони можливе лише на основі розробленого та затвердженого детального плану території або детального плану зонування в М 1:2000 в комплексі з містобудівними розрахунками. Для цих територій детальний план території та детальний план зонування можуть використовуватися з урахуванням інвестиційних намірів власників та користувачів земельних ділянок та об`єктів нерухомого майна в разі, якщо ці наміри не суперечать будівельним нормам, державним стандартам і правилам.

Відповідно до копії рішення 22 сесії 8 скликання Стрижавської селищної ради №45 від 17.09.2021 (т. 1 а.с. 235) викладено рішення 46 сесії Стрижавської селищної ради 7 скликання №20 від 29.05.2019 в новій редакції: «Відмовити ОСОБА_10 у наданні дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,4000 га у власність для ведення особистого селсняського господарства в межах населеного пункту смт. Стрижавка у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки до Генерального плану населеного пункту та іншої містобудівної документації».

Рішенням Вінницького окружного адміністратвиного суду від 31.01.2022 у справі №120/12608/21-а, визнано протиправним та скасовано рішення 22 сесії 8 скликання Стрижавської селищної ради №45 від 17.09.2021 «Про нову редакцію рішення 46 сесії Стрижавської селищної ради 7 скликання від 29.05.2019 №20 «Про розгляд питання стосовно надання дозволу гр. ОСОБА_10 на виготовлення проекту із землеустою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства». Рішення суду набуло законної сили 03.03.2022 (т. 2 а.с. 66-70).

Рішенням Вінницького окружного адміністратвиного суду від 08.02.2022 у справі №120/12935/21-а, визнано протиправним та нечинним рішення 46 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради №11 від 29.05.2019 про затвердження містобудівної докумекнтації «план зонування території смт. Стрижавка Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області» в частині віднесення орендованої ОСОБА_3 земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:1256 загальною площею 4,6164 га для іншого сільськогосподарського призначення за адресою: АДРЕСА_3 до зони комерційного використання В-7. Рішення суду набуло законної сили 11.05.2022 (т. 2 а.с. 71-74, 82-85).

Оцінюючи вищеперераховані докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Вказаний спір регулюється положеннями Земельного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування у Україні».

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Предметом позовних вимог є визнання протиправним та скасування рішення Стрижавської селищної ради №20 від 29.05.2019; зобов`язання вчинити дії повтороно розглянути клопотання позивачки від 22.03.2019 та прийняти рішення, яким надати позивачці дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 1,4000 га на території Стрижавської селищної ради у власність для ведення особистого селянського господарства із земельної ділянки площею 4,6164 га з кадастровим номеро :02:009:1256.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з вимогами частини першої статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Пунктом "в" частини третьої статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Стеттею 12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить: а) розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок комунальної власності із постійного користування відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок приватної власності для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить: а) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону; б) здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у межах та порядку, встановлених законом; в) здійснення інших повноважень у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Частинами 6-10 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання). Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Пунктом «б» частини 1 статті 121 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2,0 га.

Згідно частин 1, 2 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Частиною 5 статті 79-1 Земельного кодексу України встановлено, що формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Згідно із частинами 6, 7 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Відповідно до частин 9, 10 статті 79-1 Земельного кодексу України передбачено, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Статтею 1 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.

За правилами статті 25 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Видами документації із землеустрою є, зокрема: й) технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що підставою для формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, є технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок є різними за своєю суттю документами із землеустрою, не є тотожними за процедурою виконання цієї документації.

Згідно з положеннями Земельного кодексу України способами формування земельної ділянки, є, у порядку відведення земельної ділянки із земель державної, комунальної власності (за відсутності на даній частині земної поверхні сформованих та зареєстрованих земельних ділянок), шляхом поділу раніше сформованої земельної ділянки. На одній частині земної поверхні неможливим є існування двох одночасно зареєстрованих земельних ділянок, координати яких перетинаються, адже частина 2 статті 79 Земельного кодексу України встановлює, що право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий шар.

Отже, надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. Натомість, коли йдеться про формування земельної ділянки з частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, її відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки.

Так, судом встановлено, що позивач звертаючись до Стрижавської селищної ради з відповідним клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства просить надати дозвіл, саме на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 1,4000 га на території Стрижавської селищної ради, яка вже є сформованою та їй присвоєно кадастровий номер :02:009:1256 та перебуває в користуванні ОСОБА_3 ..

Частиною 2 статті 123 Земельного кодеку України визначено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно абз. 1 ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

В контексті наведених норм, суд, визначаючись щодо вимоги про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вказує на наступне.

Критерій «прийняття рішень, вчинення (невчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України» - за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України: «Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

«На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень: має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

Критерій «прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії» - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення позову.

Натомість у рішенні 46 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради №20 від 29.05.2019 в обґрунтування винесеного рішення, зазначено, що рішенням 42 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради №21 від 30.01.2019 надано дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення технічної докумекнтації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності, площею 4,6164 га, кадастровий номер :02:009:1256, на п`ять окремих земельних ділянок без зміни цільового призначення.

Разом із тим, таке обгрунтування відмови не грунтується на положеннях ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України, якою визначено вичерпний перелік підстав для відмови і наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

В своїх рішеннях, зокрема у справах "Йорданова та інші проти Болгарії" та "Ліндхайм та інші проти Норвегії" Європейський суд з прав людини наголошує на необхідності дотримання принципу пропорційності при прийнятті рішень органами державної влади.

Метою дотримання принципу пропорційності є досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямовані рішення або дії суб`єкта владних повноважень, та інтересами конкретної особи, зокрема вказаний принцип передбачає, що здійснення повноважень, як правило, не має спричиняти будь-яких негативних наслідків, що не відповідало б цілям, яких заплановано досягти.

Обмеження позивача у реалізації його права на набуття прав на земельну ділянку, має бути об`єктивно виправданим, обґрунтованим та справедливим

Згідно із ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У багатьох рішеннях Європейський суд дійшов висновку, що захист, який пропонується в статті 13, має поширюватись на всі випадки обґрунтованих заяв про порушення прав і свобод, які гарантуються Конвенцією (наприклад, рішення у справі «Класс та інші проти Федеративної Республіки Німеччини»).

В пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005).

Крім того, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених статтею 13 Конвенції, Суд вказує на те, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути:

- незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (рішення від 6 вересня 2005 року у справі «Гурепка проти України», п. 59);

- спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (рішення від 26 жовтня 2000 року у справі «Кудла проти Польщі», п. 158; рішення від 16 серпня 2013 року у справі «Гарнага проти України», п. 29).

Отже, «ефективний засіб правового захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Водночас винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає зазначеній міжнародній нормі.

З огляду на викладене, враховуючи те, що оскаржуване рішення відповідача порушує права та інтереси позивачки, яка, бажаючи отримати у власність земельну ділянку, у визначений законом спосіб, звернулася із відповідним клопотанням до відповідача, з метою забезпечення реального поновлення порушених прав особи у спірних правовідносинах, суд, дійшов висновку, що оскаржуване рішення 46 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради від №20 від 29.05.2019 не відповідаює критеріям закону, а тому є протиправним та підлягає скасуванню. Як наслідок, слід зобов`язати відповідача Стрижавську селищну раду розглянути повторно клопотання ОСОБА_12 від 22.03.2019 про надання дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, за наслідком розгляду клопотання прийняти відповідне рішення.

Щодо вимоги позивачки про зобовязання відповідача за наслідками повтороного розгляду її клопотання надати дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, суд зазначає наступне.

У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідно до Наукового висновку Верховного Суду щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією від 13 квітня 2018 року, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи бездіяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким;

- дискреційне повноваження надається у спосіб його закріплення в оціночному понятті, відносно-визначеній нормі, альтернативній нормі, нормі із невизначеною гіпотезою. Для позначення дискреційного повноваження законодавець використовує, зокрема, терміни "може", "має право", "за власної ініціативи", "дбає", "забезпечує", "веде діяльність", "встановлює", "визначає", "на свій розсуд". Однак наявність такого терміну у законі не свідчить автоматично про наявність у суб`єкта владних повноважень дискреційного повноваження; подібний термін є приводом для докладного аналізу закону на предмет того, що відповідне повноваження є дійсно дискреційним;

- при реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог;

- критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності публічної адміністрації, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об`єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; зміст конституційних прав та свобод особи; якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття.

Суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 ЦПК України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень ЦПК України щодо компетенції суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Водночас, з врахуванням позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 18.07.18 у справі №826/3520/15, зважаючи на природу та підстави даного спору та враховуючи Науковий висновок щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією, суд вважає за доцільне зазначити, що орган влади, використовуючи дискреційні повноваження, зобов`язаний повно і правильно оцінювати обставини, наявні у справі факти та правильно застосовувати до встановлених фактів чинні правові норми, не допускаючи при цьому зловживання владою у процесі прийняття відповідного рішення, в основі якого мають бути закладені конкретно визначені публічні інтереси. А завданням суду є належний та ефективний контроль відповідності таких дій закону й принципам права задля забезпечення дотримання таким органом прав особи, що звернулася за захистом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога позивачки про зобовязання відповідача за наслідками повтороного розгляду її клопотання надати їй дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З квитанції про сплату судового збору (т. 1 а.с. 1) вбачається, що позивачкою ОСОБА_1 сплачено судовий збір в сумі 908,00 грн..

З огляду на положення ст. 141 ЦПК України з відповідача Стрижавської селищної ради на користь позивачки ОСОБА_1 слід стягнути 908,00 грн. судового збору.

Відповідно до ст.ст. 14, 19, 41 Контитуції України, ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 12, 79, 79-1, 81, 116, 118, 121, 122, 123 Земельного кодексу України, ст.ст. 1, 10, 79, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення 46 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області №20 від 29 травня 2019 року.

Зобов`язати Стрижавську селищну раду Вінницького району Вінницької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, частини земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:1256 за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 1,4000 га, та прийняти за наслідком розгляду заяви відповідне рішення.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути зі Стрижавської селищної ради на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони по справі:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканка АДРЕСА_4 ;

Відповідач - Стрижавська селищна рада, смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області, вул. 40-річчя Перемоги, 7, ;

Треті особи:

- ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , мешканець АДРЕСА_4 ;

- ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , мешканець АДРЕСА_5 ;

- ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , мешканець АДРЕСА_6 ;

- ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , мешканець АДРЕСА_7 ;

- ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_8 , мешканець АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 18.11.2022.

Суддя Л.П. Шевчук