Справа № 550/706/22
Провадження № 2/550/210/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року смт.Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області

у складі: головуючого - судді Оболєнської С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чутове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

у с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

27.09.2022 відкрито провадження у справі.

Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій підтримала позовні вимоги та просила справу розглядати без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач надав до суду заяву про визначення йому строку на примирення з дружиною з метою збереження сім`ї, терміном на 6 місяців. В обґрунтування клопотання зокрема посилався на тривалість укладеного шлюбу ( а саме з 1996 року) між ним та позивачем, а також на запровадження на території України воєнного стану.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач ОСОБА_1 просила суд не надавати строк на примирення, оскільки вважає, що подальше спільне життя з відповідачем ОСОБА_2 та збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та інтересам дитини.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 111 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що суд вживає заходів що до примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Суд враховує у якості консультативних роз`яснення, наведені в пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», де зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) викладена правова позиція відповідно до якої:

«За положеннями статті 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Одночасно згідно із статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи.

Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення, як це визначено частиною сьомою статті 240 ЦПК України.

Отже, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

Разом з тим, зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

При цьому суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Отже, надання строку на примирення є категорією особистісних стосунків чоловіка та дружини, надання можливості відновити саме ці стосунки на засадах взаємної любові, розуміння та підтримки.

Суд звертає увагу на те, що зазначена відповідачем ОСОБА_2 обставина на яку він посилається в обґрунтування клопотання щодо надання строку для примирення, а саме введений на території України військовий стан не є такою, що дозволяє суду зупинити провадження у справі та надати строк на примирення подружжя. Жодних доказів у підтвердження обставин вказаних у клопотанні до суду не надано.

Беручи до уваги наведене, обґрунтування вимог сторін, фактичні взаємини сторін по справі, як подружжя, а також категоричне небажання позивача зберегти шлюб і сім`ю, та те, що сторони після відкриття провадження у справі з 27.09.2022 до цього часу не примирились, натомість позивач подав суду заяву з проханням не надавати строк для примирення, при цьому і надалі наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що надання подружжю строку для примирення є недоцільним та суперечитиме інтересам позивача.

За викладених обставин клопотання відповідача про надання строку для примирення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.258, 259, 260, 268, 353, 354 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про надання строку для примирення, подану у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. А. Оболєнська