Справа №173/1622/22
Провадження №2-о/173/83/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2022 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Демяненко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку окремого провадження матеріали справи

за заявою ОСОБА_1

заінтересована особа Верхньодніпровський відділ державної реєстрації актів

цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської

області Південно-Східного міжрегіонального управління

Міністерства юстиції (м. Дніпро)

про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - заявник) звернулася до суду із заявою, в якій просить суд встановити факт смерті ОСОБА_2 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Україна, місто Сорокине, Луганська область, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Мирне, Сорокинського району, Луганської області, у віці 53 роки, був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи заявлені вимоги заявник вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її

брат, який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Заявник не може отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки факт смерті відбувся на території тимчасово не підконтрольній державній владі України. У зв`язку з цим вимушений звернутися до суду.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16.11.2022 відкрито провадження у справі № 173/1622/22, судове засідання призначено на 18.11.2022 року.

Заявник у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без її участі.

Заінтересована особа у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Розглянувши подані заяви і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 01 липня 1963 року, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , повторно виданого 20 серпня 2021 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєструвала шлюб 27 квітня 1985 року з ОСОБА_6 , та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_7 .

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 16 липня 1969 року, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

З наведеного вбачається, що ОСОБА_2 є рідним братом заявника.

ОСОБА_2 був громадянином України, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта громадянина України НОМЕР_4 , виданим 18.06.2014 року Краснодонським МВ УМВС України в Луганській області, та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з копією лікарського свідоцтва про смерть № 356 від 08.08.2022, виданого на території, непідконтрольній органам державної влади України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у АДРЕСА_2 , причина смерті: механічна асфіксія від здавлення органів шиї петлею.

11.08.2022 року органами окупаційної влади було видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у смт. Мирне Краснодонського району.

11.11.2022 року Верхньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було відмовлено заявнику у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 , оскільки документи не відповідають вимогам, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті».

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Постановою Верховної Ради України від 12.05.2016 № 1351-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей» було перейменовано, зокрема, місто Краснодон на місто Сорокине.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085-р від 07.11.2014 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії розмежування», населені пункти Луганського району, до якого входить смт. Мирне, відноситься до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Як вбачається із роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в інформаційному листі щодо окремих питань застосування Закону України від 4 лютого 2016 року № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України», питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів.

Разом з тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду відповідної категорії справ.

Крім того, суд враховує, що згідно з приписами ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Вказане завдання превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідно заявнику для подальшої реєстрації цього факту в органах реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документа - свідоцтва про смерть у відповідності до вимог діючого законодавства України.

На підставі викладеного, враховуючи сукупність досліджених доказів, які підтверджують факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 у смт. Мирне Луганського району Луганської області, приймаючи до уваги наявність об`єктивних перешкод для проведення державної реєстрації факту смерті, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту смерті рідного брата заявника.

Керуючись ст. ст. 76, 264, 265, 315, 317 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1.Заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2.Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Україна, місто Сорокине (Краснодон), Луганська область, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Мирне Луганського району Луганської області, Україна.

3.Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення.

4.Роз`яснити, що рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

5.Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6.Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_5 ; АДРЕСА_3 ).

7.Верхньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (м. Верхньодніпровськ, вул. О.Поля, буд. 8).

Повне рішення складено 18.11.2022 року.

Суддя Н.В. Новіченко