Справа № 754/4843/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

08 листопада 2022 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді - Галась І.А.,

при секретарі - Париста А.

за відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: начальника Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Артура Дубаса, стягувач: ПАТ «Дельта Банк» на бездіяльність державного виконавця

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 , звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність начальника Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Артура Дубаса. Так, скаржник просить суд визнати неправомірною бездіяльність Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка полягає у не скасуванні заходів примусового виконання по виконавчому провадженню № 53820873, щодо примусового виконання виконавчого лист Деснянського районного суду м. Києва № 754/4843/14 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ « Дельта Банк» 14561,81 грн. Зобов`язати начальника Артура Дубаса або іншу уповноважену особу Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), скасувати заходи примусового виконання, які були застосовані під час примусового виконання виконавчого листа Деснянського районного суду м. Києва № 754/4843/14 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ « Дельта Банк» 14561,81 грн.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що в провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебувала справа № 754/4843/14 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 12 серпня 2014 року позовні вимоги були задоволені та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ « Дельта Банк» заборгованість у розмірі 14561,81 грн. та судові витрати у розмірі 243,60 грн. На виконання даного рішення суду, були видані два виконавчі документи, які в подальшому були пред`явленні ПАТ «Дельта Банк» на примусове виконання до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві. За наслідками розгляду заяви було відкриті два виконавчих провадження: ВП №53820686 від 24.04.2017 року та ВП № 53820873 від 26.04.2017 року.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Заявником було подано апеляційну скаргу та поновлено строк на апеляційне оскарження. В подальшому, Заявником було подано до органу ДВС заяву про повернення виконавчих документів по виконавчому провадженню № 53820686 та № 83520873 до суду. 20.06.2017 року по виконавчому провадженню № 53820686 була винесена постанова про повернення виконавчого документу до суду на підставі Ухвали Апеляційного суду міста Києва від 14.06.2017 року. В той же час, 22.06.2017 року по виконавчому провадженню № 83520873, була винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувану, в зв`язку з відсутністю майна боржника. Заявник зазначає, що на час звернення до суду, не отримував від ДВС жодних процесуальних документів по даним двом виконавчим провадженням, та дані виконавчі провадження згідно повідомлення ДВС знищені, як це передбачено правилами діловодства.

Щодо наявності не скасованих заходів примусового виконання по ВП № 83520873, Заявнику стало відомо спочатку з єдиного реєстру боржників Міністерства юстиції України. Інформацію та доступ до автоматизованої системи виконавчих проваджень Заявник отримав 08.06.2022 року та після чого, до органу ДВС була подана заява від 09.06.2022 року про скасування заходів примусового виконання, на яку була надана відповідь ДВС від 17.06.2022 року за №9530. Відповідно до якої за підписом начальника Артура Дубаса було повідомлено: Згідно даних АСВП встановлено, що у Відділі на виконанні перебувало ВП № 83520873 від 26.04.2017 року, але 22.06.2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувача, також перебувало ВП № 53820686 від 24.04.2017 року. 20.06.2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа до суду. Повторно вищезазначені документи до відділу не надходили та на виконанні не перебувають. Додатково повідомили, що надати матеріали ВП на ознайомлення та більш детальну інформацію не має можливості, так як відповідно до розділу ІІ Наказу Міністерства Юстиції № 1829/5 від 07.06.2017 « Про затвердження Правил введення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», строк зберігання виконавчих документів становить 3 роки. Окремо зазначили, для вирішення питання щодо зняття арешту з усього майна необхідно звернутися у відповідності до вимог п.5 ст.59 Закону України « Про виконавче провадження» до суду.

Посилаючись на викладені обставини скаржника просить задовольнити його вимоги. Поновити процесуальний строк на подання скарг та прийняти її до розгляду. Визнати неправомірною бездіяльність Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), якав полягає у не скасуванні заходів примусового виконання по виконавчому провадженню № 53820873 та зобов`язати начальника Артура Дубаса або іншу уповноважену особу Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), скасувати заходи примусового виконання, які були застосовані під час примусового виконання виконавчого листа.

Відповідно до ухвали суду, яка внесена до протоколу судового засідання від 19.08.2022 року, суд ухвалив забезпечити докази в цивільній справі, шляхом витребування у Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), належним чином завірену копію виконавчого провадження ВП № 5382073 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу в розмірі 14561,81 грн., за виконавчим листом № 754/4873/14 від 08.12.2016.

В судове засідання скаржник не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Вимоги зазначені в скарзі підтримує в повному обсязі.

Суб`єкт оскарження, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. До суду направлений лист про проведення судового засідання за відсутності представника Відділу за наявними матеріалами та доказами у справі, не стягувати з Відділу судовий збір та ухвалити рішення відповідно до норм діючого законодавства.

Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути скаргу за відсутності сторін.

У порядку ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на об`єктивному розгляді справи, керуючись законом, суд дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ч. 1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, що регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб)

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 2 Закону України «Про виконавче провадження» регламентує, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно із положення статті 50 частин 2, 3 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент накладення арешту на майно), у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 2 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно із п 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Відповідно до частин третьою-п`ятою статті 59 Закону України "Про виконавче провадження", у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Судом встановлено, що на виконанні у Деснянському відділі державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебували наступні виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа від 08.12.2016 року № 754/4843/14, виданого Деснянським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» коштів в розмірі 14561,81 грн.,та судового збору у розмірі 243,60 грн., а саме:

-ВП № 53820686 від 24.04.2017 року, головним державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та арешт майна боржника. 20.06.2017 року головним державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу до суду відповідно до ч.1 ст.ст.38,40 ЗУ «Про виконавче провадження»

-ВП № 53820873 від 26.04.2017 року головним державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та арешт майна боржника відповідно до ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження»;

-ВП № 53820873, 22.06.2017 року головним державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Повторно вищезазначені виконавчі документи виданні Деснянським районним судом м. Києва, за яким боржником є ОСОБА_1 до відділу на виконання не надходили та не перебувають.

Судом також встановлено, що матеріали вищевказаних виконавчих проваджень знищені за закінченням терміну зберігання.

Судом також встановлено, що листом від 17.06.2022 року № 9530 начальника Деснянського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Дубаса А.М. скаржнику на заяву від 09.06.2022 року про скасування заходів примусового виконання надано відповідь про звернення до суду у відповідності до п.5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження».

Листом від 15.09.2022 року Головним державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Р. Вахрушевою надано відповідь на витяг з протоколу Деснянського районного суду м. Києва від 19.08.2022 року по справі №75484843/14, щодо надання завірених копій матеріалів виконавчого провадження № 53820873. Відповідно даного листа надати копії матеріалів виконавчого провадження № 53820873 не вбачається можливим Згідно розділу ХІ ч.2 Правила ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями-Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

Таким чином, виходячи з вищенаведених обставин вбачається, що на даний час майно заявника перебуває під забороною відчуження (арештом) на підставі постанови державного виконавця від 26.04.2017 року № 53820873.

Таким чином, оскільки у досудовому порядку вирішити питання про зняття арешту не вдалось, при цьому, виконавче провадження, відкрите відносно скаржника, завершене, виконавчий документ втрачено при пересилці. а тому заявник звернувся до суду із даною скаргою.

У відповідності до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами першою й другою статті 450 ЦПК України передбачено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного СУДУ України № 14 від 26 грудня 2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби і звернень учасників виконавчого провадження" неявка в судове засідання в зазначених справах заявника або заінтересованої особи, якім повідомлено про час та місце його проведення, не перешкоджає розгляду скарги.

Враховуючи вимоги статті 450 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності сторін, що не з`явились та які були повідомлені своєчасно та належним чином про розгляд скарг.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією, або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України передбачено судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Судові рішення є обов`язковими до виконання на свій території України і захищені Конституцією України. Виконання рішення суду в цивільній справі здійснюється відповідно до статей ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, іншими законами, нормативно-правовими актами, прийнятими на їх виконання.

Суд наголошує, що оскільки судові органи не наділені повноваженнями зобов`язувати виконавчі органи вчинити певні дії, тому вимога щодо зобов`язання посадових осіб Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати заходи примусового виконання, які були застосовані під час примусового виконання виконавчого листа Деснянського районного суду в м. Києва у справі №754/4843/41 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ « Дельта Банк» 14561,81 грн., накладених постановою від 26 квітня 2017 року Деснянським районним ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві (ВП №53820873) не підлягає до задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст.ст.3,18,74 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст.2,4,10,18,447,451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка полягає у не скасуванні заходів примусового виконання по виконавчому провадженню № 53820873, щодо примусового виконання виконавчого листа Деснянського районного суду в м. Києва у справі №754/4843/41 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ « Дельта Банк» 14561,81 грн.

В іншій частині вимог - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.А. Галась