ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Абрамова П.С., Одринської Т.В.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2021 року по справі за скаргою ОСОБА_2 про визнання рішення неправомірним та скасування постанови державного виконавця,

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст скарги

У березні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою про визнання рішення неправомірним та скасування постанови державного виконавця, в якому прохала визнати неправомірним рішення старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кравчука Володимира Владиславовича про накладення арешту на кошти боржника від 20 січня 2021 року, винесену в рамках виконавчого провадження ВП № 64020849 в частині накладення арешту на банківський рахунок IBAN НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк» та скасувати відповідну постанову старшого державного виконавця.

В обґрунтування скарги вказано, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2020 року по справі № 640/15693/18 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму позики в розмірі 73400,00 доларів США та 3 % річних у розмірі 6612,00 доларів США, а всього 80012,00 доларів США.

З метою примусового виконання вказаного судового рішення Дзержинським районним судом м. Харкова 17 грудня 2020 року було видано відповідний виконавчий лист, на підставі якого 11 січня 2021 року Московським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відкрито виконавче провадження ВП № 64020849, боржником у якому є ОСОБА_2

19 березня 2021 року ОСОБА_2 стало відомо, що старшим державним виконавцем Кравчуком В.В. 20 січня 2021 року було арештовано рахунок, на який надходять пенсійні виплати, які є її єдиним джерелом існування, що, на думку скаржника, є неправомірним, а постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Вважає, що старший державний виконавець Кравчук В.В. при винесенні постанови про арешт коштів боржник від 20 січня 2021 року в частині арешту рахунку, на який зараховується пенсія боржника ОСОБА_2 , фактично позбавив боржника гарантованого Конституцією України права на отримання пенсії та залишив її без коштів на існування, що суперечить порядку утримання коштів із пенсії, які передбачені статтями 68, 70 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, що з пенсії може бути відраховано не більше як 20 % пенсії. Водночас, арештувавши рахунок ОСОБА_2 , на який надходять та зберігаються пенсійні виплати останньої, старший державний виконавець Кравчук В.В. фактично здійснив дії щодо звернення стягнення на пенсію боржника у розмірі 100 % в місяць, що суперечить вимогам закону та порушує права боржника.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2021 року скаргу ОСОБА_2 про визнання рішення неправомірним та скасування постанови державного виконавця задоволено.

Рішення старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кравчука В.В. щодо винесення постанови про накладення арешту на кошти боржника від 20 січня 2021 року в частині накладення арешту на банківський рахунок IBAN НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк» визнано неправомірним.

Постанову старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кравчука В.В. про накладення арешту на кошти боржника від 20 січня 2021 року, винесену в рамках виконавчого провадження ВП № 64020849 в частині накладення арешту на банківський рахунок IBAN НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк» скасовано.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Із ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2021 року не погодилася ОСОБА_1 та оскаржила її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі особа, яка її подала прохає скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2021 року, а скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, оскаржуване судове рішення є необґрунтованим, невмотивованим і постановленим з істотним порушенням норм процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про обов`язковість виконання судових рішень, а тому рішення державного виконавця щодо винесення постанови про арешт коштів боржника в рамках виконавчого провадження має легітимну мету.

Крім того, місцевим судом при ухваленні оскаржуваного судового рішення не було враховано позицію Верховного Суду, яка наведена у постанові від 03 лютого 2021 року у справі № 756/1927/16-ц.

Узагальнені доводи особи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції

Учасники справи, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце судового засідання, в зал судового засідання на розгляд справи не з`явилися.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 , 1943 року народження, є дитиною війни з призначенням пенсії по віку (т.1, а.с. 96).

Згідно з довідкою, виданою АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_2 станом на 19 березня 2021 року має в АТ КБ «ПриватБанк» банківський рахунок IBAN НОМЕР_1 , на який отримує пенсійні виплати (т.1, а.с. 97).

У заяві ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження, до якої було додано оригінал виконавчого листа № 640/15693/18, виданого 17 грудня 2020 року Дзержинським районним судом м. Харкова, остання прохала накласти арешт на все належне боржнику майно, у тому числі на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та оголосити заборону його відчуження в межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій (т.1, а.с. 119-122).

Постановою старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кравчука В.В. від 11 січня 2021 року відкрито виконавче провадження № 64020849 (т.1, а.с. 125-126).

Постановою старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кравчука В.В. від 11 січня 2021 року накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_2 (т.1, а.с. 128-129).

Згідно інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 не зареєстрована (т.1, а.с. 131).

20 січня 2021 року у рамках ВП № 64020849 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, що належить боржнику ОСОБА_2 (т.1, а.с. 133-134).

Пенсійний фонд України надав відповідь, відповідно до якої ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в Московському районі м. Харкова та отримує пенсію в розмірі 2566,50 грн (т.1, а.с. 136).

Державна фіскальна служба України надала відповідь про відсутність інформації щодо джерел отримання доходів боржником (РНОКПП НОМЕР_3 ) (т.1, а.с. 138). Також інформацію не знайдено й про останнє місце роботи особи-боржника, яка працює за трудовим та цивільно-правовим договором (т.1, а.с. 135).

Позиція апеляційного суду

Відповідно до статті 129-1 Конституції України cуд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення ЄСПЛ у справі «HORNSBY v. GREECE» (Горнсбі проти Греції), № 18357/91, § 40, від 19 березня 1997 року).

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону № 1404-VIII передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 68 Закону № 1404-VIII стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи (частина третя статті 68 Закону № 1404-VIII).

Відрахування, зокрема із заробітної плати, насамперед здійснюють підприємства установи та організації тощо, які й здійснюють нарахування цих виплат і відповідно частини першої статті 70 Закону № 1404-VIII розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

За змістом статті 451 ЦПК у разі обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З матеріалів справи вбачається, що на банківський рахунок IBAN НОМЕР_1 здійснюються пенсійні виплати боржнику виконавчого провадження, водночас, Державною фіскальною службою України було проінформовано державного виконавця про відсутності в ОСОБА_2 джерел отримання доходів (т.1, а.с. 138), а Пенсійним фондом України - про перебування останньої на обліку в Управлінні ПФУ в Московському районі м. Харкова та отримання нею пенсії в розмірі 2566,50 грн (т.1, а.с. 136).

З урахуванням наведеного, суд попередньої інстанції обґрунтовано визнав рішення старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо винесення постанови про накладення арешту на кошти боржника від 20 січня 2021 року в частині накладення арешту на банківський рахунок IBAN НОМЕР_1 неправомірним та скасував відповідну постанову виконавця.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року у справі № 756/8815/20 (провадження № 14-218цс21) та у постанові Верховного Суду від 15 червня 2022 року у справі № 233/7685/19 (провадження № 61-19683св21).

Доводи апеляційної скарги про неврахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 756/1927/16-ц суд апеляційної інстанції відхиляє з огляду на таке.

У постанові від 20 квітня 2022 року у справі № 756/8815/20 (провадження № 14-218цс21) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у зазначеній постанові Верховного Суду, та зазначила, що «у випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів».

З урахуванням наведеного висновки, викладені у постанові, на яку посилається заявник, не є актуальними, зокрема, що зарахування коштів заробітної плати на картковий рахунок змінює їх правову природу і в зв`язку з чим, на ці кошти можливе накладання арешту у виконавчому провадженні (пункт 85).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив надані сторонами докази і з дотриманням норм процесуального права, правильно застосував норми матеріального права, і ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Отже, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2021 року -без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат та відсутні підстави для розподілу судових витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2022 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді П.С. Абрамов

Т.В. Одринська