Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2748/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.11.2022 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого - судді Леньо В.В., при секретарі - Казимірська Н.В., за участі позивача - ОСОБА_1 , її представника - адвоката Продан О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що Позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина проживає разом позивачкою. Згідно рішення Виноградівського районного суду від 12.08.2015 року у справі №299/2154/15 шлюб між сторонами розірвано.

Відповідач своїх обов`язків по вихованню і утриманню доньки не виконує. Розвитком та станом здоров`я власної дитини не цікавиться взагалі. Батько не виявляє бажання спілкуватися з дитиною, яка в свою чергу не проявляє до нього жодних почуттів. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача.

Батько ніяким чином не піклується про власну доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Фактично створились умови, які шкодять інтересам дитини.

Окремо слід зазначити, що така ситуація має місце вже кілька років поспіль. Весь цей час відповідач життям доньки не цікавиться, жодним чином не виявляв бажання спілкуватися з власною дитиною та приймати участь у її вихованні. За ці роки дочка майже не бачила свого батька. Відповідач також не здійснює належне матеріальне утримання своєї дитини, в тому числі не надає необхідної фінансової допомоги на забезпечення її повноцінного розвитку.

Відповідач жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування його дитини, а з боку позивачки ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з ним та участі батька в вихованні своєї дитини. Такі обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно власної доньки батьківські обов`язки, покладені на неї законом.

За таких обставин, з метою захисту прав та законних інтересів дитини позивач вважає, що ОСОБА_2 має бути позбавлений батьківських прав з підстав, встановлених законом.

Позивач та його представник в судовому засіданні обставини та вимоги позову підтримали.

Відповідач в судове засідання з невідомих суду причин не з`явився і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки.

В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що вимоги та обставини позову не визнає. Зокрема, щодо обставин на які посилається позивач як на підставу для позбавлення його батьківських прав, зазначає, що такі не відповідають дійсності. Так, він особисто і через свою маму ОСОБА_4 (бабку доньки) намагався і намагається постійно спілкуватися з дочкою ОСОБА_5 , але позивач постійно перешкоджала і перешкоджає у спілкуванні з дочкою. В момент коли він приїжджав із заробітків то постійно купляв подарунки і йшов на побачення до дочки, але позивач до доньки не пускала і всі подарунки просто викидала у смітник. Аліменти на утримання дитини сплачує.

Позбавлення його батьківських прав не забезпечуватиме інтересів самої дитини.

Позивачем не доведено, що поведінка відповідача є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, а не збіг життєвих обставин, які склалися навколо нього необізнаність, відсутність матеріальних коштів для утримання дитини, відсутність підтримка рідних та належного супроводу соціальних служб.

З вказаних підстав просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи: Органу опіки та піклування Виноградівської міської ради, в судове засідання не з`явився, подав до суду письмове клопотання в якому просить розгляд справи провести без участі представника, з врахуванням позиції органу опіки та піклування викладеному у висновку.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Виноградів Закарпатської області, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 23 січня 2013 року. Відповідно вказаного Свідоцтва батьком ОСОБА_6 є ОСОБА_2 а матір`ю ОСОБА_7 (а.с.7).

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12.08.2015 року у справі 299/2154/15-ц шлюб укладений між сторонами розірвано. Позивачці відновлено дошлюбне прізвище ОСОБА_8 . Рішення набрало законної сили 25.08.2015 року (а.с.9-10).

З висновку органу опіки та піклування Виноградівської міської ради Закарпатської області №02-22/1812 від 15.07.2022 року вбачається, що відповідно до інформації, наданої старостою Підвиноградівського старостинського округу від 17.06.2022 року, ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1 , разом з дев`ятьма родичами. Умови проживання задовільні, характеризується позитивно.

Відповідно до інформації Центру надання соціальних послуг від 28.06.2022 року, спеціалістами Центру здійснено виїзд за адресо: АДРЕСА_2 , за результатами якого встановлено, що малолітня ОСОБА_6 - дитина з інвалідністю, яка потребує постійного догляду. Догляд за дитиною здійснює мати, яка належним чине забезпечує біологічні, соціальні та психологічні потреби дитини, займається вихованням та розвитком. Умови проживання задовільні та відповідають санітарно-гігієнічним нормам. Під час розмови з жінкою з`ясовано, що серед основних причин, що призвели до рішення позбавити батька батьківських прав є його небажання піклуватися про доньку.

Питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розглянуто на засіданні комісії з питань захист прав дитини 14.07.2022 року. Прийнято рішення, письмовий висновок органу опіки та піклування згідно ст.19 Сімейного кодексу України, де зазначити доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.22-22зв.).

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Встановлені в судовому засіданні факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків.

В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Суд критично оцінює заперечення відповідача, щодо позовних вимог, оскільки з моменту звернення позивача до суду із вказаним позовом, відповідачем не вживалося жодних дій для зміни обставин що стали підставою для звернення позивача до суду із вказаним позовом.

Згідно із ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до положень статті 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Невиконання вищезазначених батьківських обов`язків одним із батьків є підставою для встановленого законодавством кола осіб звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав щодо дитини, яка не отримує належного батьківського піклування. У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав (ст.164 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. (Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.07.2016, №760/18209/15-ц та від 14.09.2016, М216/2914/14-ц).

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 за №3 визначено, що не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Відповідач впродовж тривалого часу нехтує своїми батьківськими обов`язками, заперечуючи вказані обставини доказів зворотнього не надав.

У відповідності до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що з боку відповідача мала місце винна поведінка, яка проявилась в свідомому ухиленні ним від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого малолітнього сина, а тому суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення..

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо його виховання.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 самоусунувся та ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_9 , з метою захисту прав та законних інтересів дитини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст.19,150,153,159,164,166 Сімейного кодексу України, ст.ст. 76,81,141,258,265, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_1 батьківських прав відносно неповнолітьої дитини: доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 992,40 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення проголошено у судовому засіданні 23.11.2022 року. Повний текст рішення виготовлено 28.11.2022 року.

ГоловуючийВ. В. Леньо