Справа № 472/287/22
Провадження №2/472/171/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 жовтня 2022 року смт. Веселинове
Миколаївської області
Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - Орленко Л.О.,
судового засідання - Камашевої Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 смт. Веселинове в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування,
27 червня 2022 року до суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27.07.2018 року між позивачем (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №FO-00157717 (надалі Договір страхування), відповідно до якого позивач прийняв на себе обов`язок по страхуванню транспортного засобу "BMW 328i", реєстраційний номер НОМЕР_1 .
28.06.2019 року на автодорозі М-05 Київ-Одеса 237 км. 113 м. сталася дорожньо-транспортна пригода з участю застрахованого автомобіля "BMW 328i", реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля "ВАЗ 2107", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 .
Вищевказана дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) сталася внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України.
Позивач на виконання умов Договору страхування виплатив страхове відшкодування потерпілій особі в сумі 79 811, 28 грн.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 станом на час ДТП була застрахована за полісом №162604879 в ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", та який діяв на момент ДТП - 28.06.2019 року.
Позивач звернувся до ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" з заявою про виплату страхового відшкодування на суму 79 811, 28 грн., у відповідь на яку ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" здійснило виплату у розмірі 49 709, 75 грн. Невідшкодованою залишилася сума в розмірі 30 101, 53 грн.
За такого, посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути на свою користь з ОСОБА_1 кошти в розмірі 30 101, 53 грн., що становить різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, а також сплачений судовий збір за подання позову до суду першої інстанції в розмірі 2481 грн.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином 05.10.2022 року, що підтверджується телефонограмою та довідкою про доставку SMS-повістки від 05.10.2022 року. До суду 26 жовтня 2022 року відповідач подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, оскільки перебуває за межами України, з позовними вимогами згодний, окрім сплати судового збору.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 27.07.2018 року між позивачем (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №FO-00157717 (надалі Договір страхування), відповідно до якого позивач прийняв на себе обов`язок по страхуванню транспортного засобу "BMW 328i", реєстраційний номер НОМЕР_1 .
28.06.2019 року на автодорозі М-05 Київ-Одеса 237 км. 113 м. сталася дорожньо-транспортна пригода з участю застрахованого автомобіля "BMW 328i", реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля "ВАЗ 2107", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 .
Вищевказана дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) сталася внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Ульяновського районного суду Кірівоградської області від 15.07.2019 року (справа №402/868/19) (а.с. 11), якою відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Крім того, матеріалами справи про адміністративне правопорушення №402/868/19 підтверджується те, що вказана дорожньо-транспортна пригода сталася саме з участю застрахованого автомобіля "BMW 328i", реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля "ВАЗ 2107", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 .
Актом огляду транспортного засобу від 01.07.2019 року (а.с. 19) підтверджено, що транспортний засіб "BMW 328i", реєстраційний номер НОМЕР_1 , мав пошкодження.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 станом на час ДТП була застрахована за полісом №162604879 в ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", та який діяв на момент ДТП - 28.06.2019 року, що підтверджується витягом з Єдиної централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України (а.с. 5).
Невідшкодованою залишилася сума в розмірі 30 101, 53 грн. (79 811, 28 грн. - 49 709, 75 грн.).
Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ЦК України та Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Згідно з ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
При цьому за змістом ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» за №85/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
За змістом ст.1194 ЦК України в системному зв`язку зі ст.993 цього Кодексу та ст.27 Закону України «Про страхування» №85/96-ВР можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
В даному випадку до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник, який отримав страхове відшкодування, мав до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина 2 статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Аналогічні положення містяться в частині першій статті 990 ЦК України.
Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.
Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією.
Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.
Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України.
Враховуючи викладене, правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією.
Таким чином, різниця між фактичним роміром шкоди (79 811, 28 грн.) та страховою виплатою (49 709, 75 грн.) становить 30 101, 53 грн. (79 811, 28 грн. - 49 709, 75 грн.).
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.
Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
Таким чином, наведеними нормами права встановлено, що винною особою відшкодовуються лише реальні збитки, які понесені потерпілим. Тобто, для відшкодування понесених реальних збитків на відновлення автомобіля, позивач має надати докази на доведення їх розміру, а також докази заміни деталей автомобіля на нові іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів.
Відповідно до рахунку на оплату №899 від 02.07.2019 року та ремонтною калькуляцією (а.с. 13-16), виданими ФОП ОСОБА_3 , який здійснював ремонт автомобіля страхувальника позивача "BMW 328i", реєстраційний номер НОМЕР_1 , ФОП ОСОБА_3 надав такі послуги: ремонт автомобіля та ремонтна калькуляція - 79 811, 28 грн.
Таким чином, позивачем було підтверджено, що потерпіла особа понесла витрати на ремонт пошкодженого автомобіля в розмірі 79 811, 28 грн., а тому відповідач, який відповідальний за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.
Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 не надав суду доказів відсутності вини відповідача у завданій шкоді, так само як і не надав доказів того, що сума відшкодування є завищеною, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі, та стягнути з відповідача на користь позивача в порядку суброгації матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 30 101, 53 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Виходячи з вимог цієї статті, враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, та з врахуванням того, що позивач просив в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 2481 грн. судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування, - задовольнити повністю.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області Л.О. Орленко