ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року м.Суми

Справа №950/2731/21

Номер провадження 22-ц/816/573/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Левченко Т. А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника адвоката Нежевело Валентини Вікторівни

на ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 7 лютого 2022 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАУЕР», виконавчого комітету Лебединської міської ради, державного реєстратора виконавчого комітету Лебединської міської ради Перекрестової Олени Володимирівни , державного реєстратора виконавчого комітету Лебединської міської ради Глушак Марії Василівни про визнання недійсним договору , припинення речового права, визнання дій незаконними , скасування державної реєстрації права , зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Нежевело В.В. звернулись до суду з позовом до ТОВ «ЗАУЕР», виконавчого комітету Лебединської міської ради, державного реєстратора виконавчого комітету Лебединської міської ради Перекрестової О.В. та державного реєстратора виконавчого комітету Лебединської міської ради Глушак М.В. про визнання недійсним договору , припинення речового права, визнання дій незаконними , скасування державної реєстрації права , зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 7 лютого 2022 року позовну заяву ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАУЕР», виконавчого комітету Лебединської міської ради, державного реєстратора виконавчого комітету Лебединської міської ради Перекрестової О.В., державного реєстратора виконавчого комітету Лебединської міської ради Глушак М.В. про визнання недійсним договору , припинення речового права, визнання дій незаконними , скасування державної реєстрації права , зобов`язання вчинити дії повернуто позивачеві на підставі ст. 185 ЦПК України, оскільки позивачем у встановлений судом строк не усунуто невідповідність позовної заяви вимогам ст. 175 ЦПК України, визначених в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху від 22 грудня 2021 року.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_2 та її представник адвокат Нежевело В.В., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, просить скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, оскільки на виконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху 17 січня 2022 року було подано до суду нову позовну заяву із уточненням вимог . Також позивачем зазначалось при зверненні до суду про об`єктивну неможливість надати рішення виконавчого комітету Лебединської міської ради, які підлягають скасуванню, долучались докази неможливості самостійного надання зазначених рішень, а також клопотання про витребування рішення реєстраторів та реєстраційної справи . Вважає, що повернувши позовну заяву, суд в порушення ст.ст. 124, 129 Конституції України ухилився від вирішення спору по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

За пунктом 6 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що в апеляційному порядку оскаржується ухвала про повернення позовної заяви позивачеві, розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону ухвала суду не відповідає.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, звертаючись із позовом до суду не зазначив яке саме рішення виконавчого комітету Лебединської міської ради підлягає скасуванню та не зазначив ні реквізитів такого рішення , ні додано копії такого рішення органу місцевого самоврядування.

В той же час, колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 22 грудня 2021 року позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «ЗАУЕР», виконавчого комітету Лебединської міської ради, державного реєстратора виконавчого комітету Лебединської міської ради Перекрестової О.В., державного реєстратора виконавчого комітету Лебединської міської ради Глушак М.В. про визнання недійсним договору , припинення речового права, визнання дій незаконними, скасування державної реєстрації прав, зобов`язання вчинити певні дії залишена без руху. Запропоновано позивачу усунути недоліки поданої заяви у десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Роз`яснено позивачу, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява буде вважатися неподаною і підлягає поверненню позивачу (а.с.18).

Суд першої інстанції вважав, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, оскільки із прохальної частини позову не зрозуміло до кого із відповідачів звернена вимога щодо визнання незаконними дій виконавчого комітету Лебединської міської ради по прийняттю рішення та проведенню державної реєстрації похідного речового права користування (емфітевзису) земельних ділянок за товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАУЕР», як землекористувача, здійснених державними реєстраторами виконавчого комітету Лебединської міської ради Перекрестовою О.В. та ОСОБА_3 у відповідності до дій кожного державного реєстратора щодо двох окремих земельних ділянок площею 2.8994 га кадастровий номер :03:005:0091 за датою реєстрації 28.12.2018, але за датою прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.01.2019 за номером 44964925, та площею 0.4225 га кадастровий номер :04:001:0091 за датою реєстрації 21.02.2019, але за датою прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.02.2019 за номером 45694629, цільове призначення земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Лебединської міської ради Сумської області, зі строком дії сервітуту на праві емфітевзису 100 років з дати державної реєстрації права емфітевзису на підставі та умовах одного договору № 5 про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 28.12.2018, за сторонами між ОСОБА_4 , як власником, та ТОВ «ЗАУЕР», як землекористувачем.

На думку суду першої інстанції, зазначена вимога звернена одразу до кількох осіб, а саме виконавчого комітету Лебединської міської ради та державних реєстраторів виконавчого комітету Лебединської міської ради Перекрестової О.В. та ОСОБА_3 , кожна із яких залучена до участі у справі в якості відповідача.

Також, в порушення вимог, передбачених ч.1 ст.177 ЦПК України позивачем до позовної заяви не додано її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Крім того, позивачем не в повному обсязі сплачено судовий збір на користь держави , оскільки сума судового збору, яка підлягала сплаті при зверненні до суду із даним позовом складає 2724 грн 00 коп., а згідно з доданою до позовної заяви квитанцією від 13.12.2021 № 18933, позивачем сплачено 908,00 грн., тобто в розмірі, меншому необхідного.

Таким чином, ухвалою суду було запропоновано позивачу усунути недоліки поданої нею позовної заяви , а саме надати суду :

- позовну заяву із зазначенням (уточненням) вимог до кожного із відповідачів, зокрема виконавчого комітету Лебединської міської ради та державних реєстраторів виконавчого комітету Лебединської міської ради Перекрестової О.В. та ОСОБА_3

- копію позовної заяви з доданими до неї документами для відповідачів;

- надати докази сплати судового збору за вимоги немайнового характеру на суму 1816,00 грн.

На виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху 12 січня 2022 року позивач та її представник адвокат Нежевело В.В. подали до суду заяву щодо виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху до якої додано квитанція про сплату судового збору та надано примірники позовної заяви для відповідачів.

Також надано позовну заяву із уточненими вимогами, згідно із якою, до попередньо заявлених вимог , додано вимоги про :

- визнання незаконними дій виконавчого комітету Лебединської міської ради по прийняттю рішення та проведення державної реєстрації похідного речового права користування (емфітевзису) земельних ділянок за ТОВ «ЗАУЕР», як землекористувача, здійснених державним реєстратором виконавчого комітету Лебединської міської ради Перекрестовою Оленою Володимирівною щодо земельної ділянки площею 2.8994 га кадастровий номер :03:005:0091 за датою реєстрації 28.12.2018, але за датою прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 4.01.2019 за номером 44964925, цільове призначення земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Лебединської міської ради Сумської області, зі строком дії сервітуту на праві емфітевзису 100 років з дати державної реєстрації права емфітевзису на підставі та умовах одного договору № 5 про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 28.12.2018, за сторонами між ОСОБА_4 , як власником, та ТОВ «ЗАУЕР», як землекористувачем;

- визнання незаконними дії виконавчого комітету Лебединської міської ради по прийняттю рішення та проведення державної реєстрації похідного речового права користування (емфітевзису) земельних ділянок за ТОВ «ЗАУЕР», як землекористувача, здійснених державним реєстратором виконавчого комітету Лебединської міської ради Глушак Марією Василівною щодо земельної ділянки площею 0.4225 га кадастровий номер :04:001:0091 за датою реєстрації 21.02.2019, але за датою прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.02.2019 за номером 45694629, цільове призначення земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих не території Лебединської міської ради Сумської області, зі строком дії сервітуту на праві емфітевзису 100 років з дати державної реєстрації права емфітевзису на підставі та умовах одного договору № 5 про надання права, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 28,12.2018 за сторонами між ОСОБА_4 , як власником, та ТОВ «ЗАУЕР», як землекористувачем.

В той же час, ухвалою від 17 січня 2022 року суд зазначив, що позивачем не в повному обсязі виконано вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, оскільки позивачем не зазначено які саме дії виконавчого комітету Лебединської міської ради по прийняттю якого саме рішення позивач просить визнати незаконними, оскільки в цих вимогах міститься посилання на рішення державних реєстраторів, при чому такі реєстратори вже залучені до участі у справі як відповідачі, а тому було продовжено ОСОБА_1 строк для усуненні недоліків позовної заяви на десять днів з моменту отримання копії ухвали.

1 лютого 2022 року позивачем до суду було подано ще одну уточнену позовну заяву.

В той же час, суд вважав що позивачем не було виконано вимоги ухвали суду від 17 січня 2022 року, оскільки ним не було зазначено яке саме рішення виконавчого комітету Лебединської міської ради підлягає скасуванню та не зазначено ні реквізитів такого рішення, ні додано копії такого рішення органу місцевого самоврядування, тому ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 7 лютого 2022 позовну заяву ОСОБА_1 було повернуто позивачу у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 175 ЦПК України встановлено вимоги до позовної заяви.

Так, частинами 1, 3 цієї статті передбачено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодекс, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Позивач , звертаючись із позовом до суду зазначав, що оскаржувані рішення органу місцевого самоврядування щодо реєстрації права користування спірними земельними ділянками відповідачем ТОВ «ЗАУЕР» у позивача відсутні , оскільки вони зберігаються у реєстраційних справах і громадянам видається лише витяг з Державного реєстру речових прав .

Також зазначалось, що сторона позивача намагалась витребувати від виконавчого комітету Лебединської міської ради копії оскаржуваних рішень, але в задоволенні їх вимог було відмовлено , а отже позивач просив суд витребувати рішення реєстраторів та реєстраційну справу .

Відповідно до частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами, встановленими ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст.84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом .

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд не позбавлений був можливості при відкритті провадження у справі , в порядку передбаченому ст.84 ЦПК України, вирішити клопотання про витребування письмових доказів у справі а після їх отримання, у підготовчому засіданні, запропонувати позивачу , у випадку необхідності, уточнити позовні вимоги.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення позову з формальних підстав унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 175 ЦПК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, суд першої інстанції безпідставно повернув позовну заяву ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла до висновку, що оскаржувана ухвала відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до Лебединського районного суду Сумської області .

Керуючись ст. ст. 367-369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 379, ст. ст. 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника адвоката Нежевело Валентини Вікторівни задовольнити.

Скасувати ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 07 лютого 2022 року про повернення позовної заяви, а справу направити для продовження розгляду до Лебединського районного суду Сумської області .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Т. А. Левченко