Справа №303/3225/22
2/303/439/22
УХВАЛА

20 травня 2022 року м.Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Куцкір Ю.Ю., розглянувши матеріали за позовом представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення частки у праві спільної сумісної власності та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про визначення частки у праві спільної сумісної власності та визнання права власності.

При вирішенні питання щодо можливості прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд, передусім, виходить з того, що подана позовна заява повинна бути подана з додержанням вимог, визначених ст.ст. 175-177 ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Законом України «Про судовий збір» визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно з ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (992,40 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (12 405,00 грн.)

Зі змісту пред`явлених позовних вимог слідує, що представник позивача просить суд визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 цілий житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на Ѕ частину зазначеного будинку.

Одночасно також встановлено, що до позову додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 992,40 гривень, тобто за вимогу немайнового характеру.

У зв`язку з цим, звертається увага на наступне.

Згідно з п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці. При цьому, відповідно до п.2 ч.1 ст.176 ЦПК України, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Згідно з п.9 ч.1 ст.176 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Так, в позовній заяві ціну позову не зазначено, висновок про вартість майна не додано.

В свою чергу звертається увага на те, що обов`язок визначати вартість майна за відповідними вимогами покладається на позивача. При цьому, вартість майна повинна визначатися саме на момент пред`явлення позову.

В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи. Аналогічне відображено в ч.2 ст.176 ЦПК України.

Відтак, з врахуванням позовної вимоги майнового характеру (визнання за позивачем права власності на нерухоме майно), суддя вважає, що позивачу слід додати документи на підтвердження ціни позову на момент пред`явлення такого позову (дійсної вартості нерухомого майна) і відповідно сплатити судовий збір окремим платіжним документом в розмірі 1 відсоток ціни позову та долучити такий платіжний документ до позовної заяви.

Судом при постановлені ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, статтею 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

За таких обставин суддя приходить до висновку, що представником позивача додано до позовної заяви не належно засвідчені письмові докази.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Відповідно до ч.2 ст.185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, зазначене є підставою для залишення позовної заяви без руху на підставі ч.1 ст.185 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення частки у праві спільної сумісної власності та визнання права власності - залишити без руху.

Повідомити представника позивача про необхідність усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині цієї ухвали, протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити, що якщо представник позивача не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається представнику позивача.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду Ю.Ю. Куцкір