ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №513/612/21

Апеляційне провадження №22-ц/813/4891/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів- Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Кузьмук А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області на рішення Саратського районного суду Одеської області від 27 вересня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Бучацької А.І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовної заяви та відзиву на позов

У червні 2021 року ОСОБА_1 , від імені якої діяла адвокат Манова І.М., звернулась до суду з позовом до Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Позов обґрунтовано тим, що після смерті ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона є його спадкоємцем за законом першої черги, як дружина померлого, спадщину прийняла, оскільки постіно проживала разом з чоловіком.

У березні 2021 року від Ярославського сільського старости вона дізналася, що її чоловік ОСОБА_2 отримав право на земельну частку (пай), площею 4,613 га, яка не була оформлена в натурі, на даний час є не витребуваною часткою (паєм) та знаходиться в обробітку СФГ "Нива".

Відповідно до викопіювання зі схеми поділу колективної власності на земельні частки (паї) СВК «Ярославський» Саратського району Одеської області з зазначенням невитребуваної земельної ділянки (паю) земельна ділянка, для ведення товарного сільскогоспдарського виробництва, частка (пай) невитребувана, належала ОСОБА_2 , орієнтовною площею 4,613 га.

Згідно до списку громадян колективного сільськогосподарського підприємства «Ярославське» (далі КСП «Ярославське»), який є додатком до державного акту на право колективної власності на землю серії ОД-22-011, під номером 171, вказано її чоловіка ОСОБА_2 .

Зазначала, що 21 червня 2017 року приватним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу Одеської області Сулаковим І.І. за її заявою заведена спадкова справа №263-2017 до майна померлого ОСОБА_2

02 квітня 2021 року вона звернулася до вказаного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену вище земельну ділянку (пай), проте нотаріус відмовив їй з підстав ненадання правовстановлюючих документів на вказане майно.

Посилаючись на те, що вона позбавлена можливості оформити спадщину у позасудовому порядку, ОСОБА_1 просила визнати за нею право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності СВК «Ярославський», Саратського району Одеської області, розміром 6,6 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.2-6).

Представник Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області в особі сільського голови області Лихо І.Г. у відзиві на позов просив відмовити у його задоволенні з тих підстав, що позивачкою не доведено, що її чоловік ОСОБА_2 був громадянином України та членом КСП «Ярославське» (а.с.58-59).

Зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 27 вересня 2021 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП "Ярославське", с. Ярославка Саратського району Одеської області, розміром 6,6 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.81-84).

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги та відзиву на скаргу

В апеляційній скарзі сільський голова Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Лихо І.Г. просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові.

Неправильність рішення суду першої інстанції обґрунтовано порушенням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до доводів, наведених у відзиві на позов (а.с.92-98).

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Манова І.М. в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість та безпідставність її доводів, просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін (а.с.112-118).

Про дату судового засідання, призначеного на 10 листопада 2022 року, відповідач повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи на іншу дату з поважних причин не подавав, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у його відсутність.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивачки адвоката Манову І.М., яка прийняла участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції, зокрема, виходив з того, що:

-КСП «Ярославське» отримало 15 листопада 1995 року державний акт на землю;

- ОСОБА_2 , приналежність якого до громадянства іншої держави не доведено відповідачем, був членом КСП «Ярославське» та включений до списку, який додавався до вказаного державного акту,

- сам по собі факт, що за життя ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не отримав правовстановлючий документ на земельну ділянку (пай), не позбавляє його пережившу дружину ОСОБА_1 отримати на неї право в порядку спадкування за законом.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанцї дійшов правильного висновку про те, що КСП «Ярославське» отримало 15 листопада 1995 року державний акт на землю, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був членом КСП «Ярославське» та включений до списку, який додавався до вказаного державного акту, оскільки вказані обставини вірно встановлені місцевим судом та підтверджені наведеними у рішенні суду доказами.

Тому доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачкою не доведено, що ОСОБА_2 не був членом КСП «Ярославське» на час отримання ним державного акту та не був включений в список громадян членів цього КСП є помилковими.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув уваги на зміст інших наявних у справі доказів, які дають підстави для висновку про відмову у позові ОСОБА_1 за недоведеністю її позовних вимог.

Так, відповідно до рішення 3 сесії Ярославської сільської ради Саратського району Одеської області від 17 травня 1995 року КСП "Ярославське" передано у колективну власність 3925,0 гектарів землі, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

15 листопада 1995 року КСП "Ярославське" отримало державний акт серії ОД-22-011 на право колективної власності на землю. В державному акті зазначено, що додатком №1 є список громадян - членів КСП "Ярославське" (а.с. 11-13).

До списку громадян КСП "Ярославське" під номером 171 включений ОСОБА_2 , під номером 172 включена йогодружина - ОСОБА_1 (позивачка) а.с.17-30.

Крім того, із змісту вказаного списку видно, до нього включено 575 осіб.

З витягу з протоколу №3 зборів уповноважених членів КСП "Ярославське" від 04 грудня 1998 року видно, що на зборах слухали заяви на видачу сертифікатів на право на земельний пай членам КСП «Ярославське», які були записані в основному списку до державного акту на землю станом на 01 червня 1995 року, та сертифікати не отримали, оскільки були записані в додатковий список, як померлі, всього 40 заяв, та зазначено, що список додається (копія цього списку у справі відсутня) а.с.14.

Крім того, вказаними зборами прийняті рішення про:

-видачу сертифікатів на земельний пай всім членам КСП «Ярославське», які були виключені з основного списку в кількості 40 осіб та зазначено, що список додається (копія вказаного списку міститься у справі на аркуші 15).

-видачу сертифікатів на земельний пай пропущеним за основним списком членам КСП «Ярославське», в кількості 2 осіб та зазначено, що список додається (копія вказаного списку міститься у справі на аркуші 31);

-вважати недійсними сертіфікати на земельний пай, видані членам КСП «Ярославське», які не увійшли в основний список, а вступивших в члени КСП після 01 червня 1995 року та зазначено, що список додається (копія вказаного списку міститься у справі на аркуші 16 з якого видно, що таких осіб 14);

-затвердження розміру земельного паю в кількості 6,6 га умовної площі, виходячі із наявності всіх сільгоспугідь, які мали бути поділені на 554 особи (а.с. 14).

Таким чином, із змісту вказаного протоколу випливає, що станом на 04 грудня 1998 року в КСП «Ярославське» мали місце факти, як виключення громадян із списку до держакту на право колективної власності на землю, так і складення додатковких списків осіб, які мали право на отримання сертифікатів на право на земельну частку (пай).

Аріфметична перевірка даних, що містяться в основному списку до держакту (до якого увійшло 575 осіб) та в протоколі №3 від 04 грудня 1998 року (згідно якого 40 осіб, як померлі, спочатку були виключені із основного списку, а в подальшому ці ж 40 осіб були знову включені до нього; 2 особи, які були пропущені при складені основного списку, а тому додані до нього; 14 осіб, які спочатку не увійшли до основного списку, були включені в нього додатково, та в подальшому виключені із кола осіб, що мають право на отримання сертифікатів на право на земельну частку (пай)) не відповідає кількості осіб - 554, на яких мали бути поділені всі сільгоспугіддя КСП.

Отже, в матеріалах справи відсутні дані щодо 9 осіб, які були виключені із списку громадян КСП «Ярославське», який є додатком до державного акту на право колективної власності на землю (575 (- 40 + 40) +2-14 = 563; 563-554 = 9).

Будь-які інші рішення зборів уповноважених членів КСП "Ярославське" у справі відсутні, а тому апеляційний суд позбавлений можливості з`ясувати прізвища цих 9 осіб, та встановити, що серед них не було ОСОБА_2 .

Згідно ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ст.5 ЗК України (в редакції 1990 року) земля може належати громадянам на праві колективної власності.

У колективну власність можуть бути передані, зокрема, землі колективних сільськогосподарських підприємств, в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств.

Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості).

Статтею 6 ЗК України (в редакції 1990 року) закріплено, що іноземним громадянам та особам без громадянства земельні ділянки у власність не передаються.

Таким чином, нормами земельного законодавства в редакції на момент виникнення спірних правовідносин заборонено передавати у власність іноземним громадянам і особам без громадянства землі сільськогосподарського призначення.

Такі ж обмеження щодо права отримання у власність іноземними громадянами і особами без громадянства земель сільськогосподарського призначання містились й в ч.5 ст.22 діючого ЗК України станом на 25 березня 2017 року (дата смерті ОСОБА_2 ).

Вона підкріплена положеннями ст.ст. 81,82,86 ЗК України, які обмежують коло земель, що можуть перебувати у власності таких суб?єктів, та способи набуття ними земель у власність.

При цьому спеціальні положення ч.4ст.81, ч.4ст.82 ЗК України встановлюють можливість набуття ними земель сільськогосподарського призначання у власність у порядку спадкування, одночасно передбачаючи обов?язок відчуження земель протягом року.

Пунктами 5,6 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» передбачено, що видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного зразка та їх реєстрація провадяться відповідними районними державними адміністраціями, Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації.

Статтями 1,2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» ( далі Закон) встановлено, що право на земельну частку (пай) мають громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Відповідно до ст.4 Закону, в редакції що діяла до 25 березня 2017 року (дата смерті ОСОБА_2 ) громадянам (подружжю) та іншим особам, які подали до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації спільну заяву чи клопотання, підписані кожним із них, про виділення в натурі (на місцевості) належних їм земельних часток (паїв) єдиним масивом, виділяється одна земельна ділянка у спільну власність.

Аналіз вищевказаних норм права свідчить про те, що обов`язковою умовою отримання членом КСП права на земельну частку (пай), крім іншого, є наявність громадянства України.

При цьому апеляційний суд не бере до уваги посилання суду першої інстанції на позицію Верховного суду у постанові від 13 липня 2021 року у справі №274/3394/20, згідно якої особа набуває право на земельний пай за наявності виключно трьох умов: 1) перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта, оскільки у справі, яка розглядалася судами, позивач не був іноземцем.

Згідно листа Ярославського сільского старости №107/02-12 від 14 липня 2021 року відсутня інформація про наявність громадянства України за ОСОБА_2 (а.с.62)

Із відповіді Саратського РВ ГУ ДМС України в Одеській області від 07 серпня 2021 року на запит суду видно, що громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспортом громадянина України не документувався (а.с.77).

Під час розгляду справи позивачкою та її представником судам першої і апеляційної інстанцій не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 був громадянином України.

Таким чином, доводи відповідача про те, що ОСОБА_2 був іноземцем та не мав права на отримання земельну частку (пай) ііз земель сільськогосподарського призначання позивачкою не спростовано.

Також неможливо зрозуміти, чому за своє життя ОСОБА_2 , якщо він не був серед 9 виключених із списку громадян КСП «Ярославське», з 15 листопада 1995 року (дата отримання державного акту на землю КСП «Ярославське») до своєї смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), тобто на протязі майже 23 років не отримував правовстановлюючий документ на земельну ділянку. При цьому колегія суддів звертає увагу, що його дружина, позивачка ОСОБА_1 , яка також була членом КСП «Ярославське» та проходила по списку КСП одразу за своїм чоловіком під номером 172, такий правовстановлючий документ, згідно поясненням її представника в судовому засіданні 25 жовтня 2022 року, отримала.

Крім того, включення подружжя ОСОБА_1 до списку громадян членів КСП «Ярославське», який є додатком до державного акту на право колективної власності на землю, за номерами 171,172 відповідно, та дозволяв подружжю (у разі відсутності об`єктивних перешкод, наприклад, виключення ОСОБА_2 із списку) отримати земельну ділянку на двох єдиним масивом, безумовно спростовує доводи позовної заяви ОСОБА_1 про те, що вона лише в березні 2021 року від Ярославського сільського старости дізналася, що її чоловік ОСОБА_2 отримав право на земельну частку (пай).

Апеляційний суд не вважає достовірними довідку Ярославського сільського старости ОСОБА_3 №205/02-17 від 25 березня 2021 року згідно якої ОСОБА_2 був членом СВК «Ярославський» та отримав право на земельну частку (пай) площею 4,613 га, та викопіюввання зі схеми поділу колективної власності на земельні частки (паї) СВК «Ярославський» з зазначенням невитребуваної земельної частки (паю), оскільки в матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_2 був членом СВК «Ярославський»; що СВК «Ярославський» є правонаступником КСП «Ярославське», яке, як зазначалось вище, своїм рішенням зборів уповноважених членів, офрмленим протоколом №3 від 04 грудня 1998 року, затвердило розмір земельною паю для кожного свого члена у кількості 6,6 га, а не 4,613 га.

Посилання представника позивачки в суді апеляційної інстанції на копію книги видачі сертифікатів невідомого походження та не завіреної належним чином, згідно якої ОСОБА_2 у червні 1997 року видано сертифікат серії ОД №0228334 на земельну частку (пай) розміром 7,3 га без зазначення назви КСП та інших необхідних реквізитів, апеляційний суд до уваги не приймає оскільки вказаний доказ не можна визнати достовірним.

Відповідно до ст.ст.12,77,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ураховуючі наведені вище обставини, апеляційний суд вважає, позов ОСОБА_1 не доведений, що не позбавляє її права повторно звернутись до суду із належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Заперечення представника позивачки, викладені у відзиві на апеляційну скаргу відповідача, вказаний висновок апеляційного суду не спростовують.

Оскільки висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на вимогах закону та не узгоджуються з матеріалами справи, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відповідача задовольнити, рішення місцевого суду скасувати та відмовити в позові ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області задовольнити.

Рішення Саратського районного суду Одеської області від 27 вересня 2021 року скасувати.

В позові ОСОБА_1 до Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 листопада 2022 року.

Головуючий

Судді: