Провадження № 22-ц/811/2373/22 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар судового засідання - Матяш С.І.,

з участю представника апелянта адвоката Панчука Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Бенз-Буд» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

в провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

В грудні 2020 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову і просив суд постановити ухвалу, якою накласти арешт на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного будинку.

Заяву мотивував тим, що у провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває справа за його позовом, у якому він просить стягнути з відповідача на його користь кошти за договором позики у вигляді суми процентів у розмірі: 56 647 грн 14 коп. та суми пені 3% річних у розмірі 750 доларів США. Також зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2020 задоволено його основний позов до ОСОБА_2 (справа №466/10144/18) та стягнуто на його користь з ОСОБА_2 692 750,00 грн заборгованості за договором позики, суму процентів у розмірі 118 194,00 грн., 3 % річних у розмірі 61 721 грн 18 коп., 8 810,00 грн судового збору. Крім того, стягнуто суму процентів у розмірі 100 210 грн 88 коп., 3% річних у розмірі 750 доларів США, 1 177 грн 40 коп. судового збору. Зазначає, що ОСОБА_2 здійснив заходи на приховування майна, що йому належить на праві власності, шляхом перереєстрації права власності на третіх осіб. Такі обставини призведуть до незворотних наслідків, а виконання рішень судів як від 25 листопада 2020 року, так і по даній справі, якщо воно буде ухвалено на його користь, може бути неможливим. Як відомо позивачеві, на даний час у власності відповідача знаходиться будинок АДРЕСА_1 , вартість якого складає 62 396,00 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено повністю.

Накладено арешт на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та заборонено іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного будинку.

Ухвала мотивована тим, що з урахуванням доказів, наданих на підтвердження позовних вимог, суд дійшов висновку, що слід задовольнити заяву про забезпечення позову, оскільки між сторонами дійсно виник спір про право, та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

У вересні 2022 року товариство з обмеженою відповідальністю «Бенз-Буд» (далі ТОВ «Бенз-Буд»), як особа, яка не брала участі у справі, оскаржило ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2020 року, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою в задоволенні заяви відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що майна, на яке накладено оскаржуваною ухвалою арешт, належить на праві власності ТОВ «Бенз-Буд» з 2019 року, відомості про це містяться в реєстрі, що не враховано місцевим судом при постановленні ухвали. Оскільки на час постановлення ухвали, відповідач не був власником майна, на яке накладено судом арешт, відтак таке йому не належало, оскаржувана ухвала є незаконною, оскільки відсутні передбачені процесуальним законом підстави для накладення арешту на таке майно.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що у провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 01 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму процентів у розмірі 56 647 (п`ятдесят шість тисяч шістсот сорок сім) грн 14 коп., та суму 3% річних у розмірі - 750 (сімсот п`ятдесят) доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено повністю.

Накладено арешт на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та заборонено іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного будинку.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 23 грудня 2021 року клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики - залишено без розгляду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 10 серпня 2022 року клопотання відповідача ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, повернуто заявнику без розгляду.

З матеріалів цивільної справи убачається, що рішення суду від 01 лютого 2021 року перебуває на примусовому виконанні в Шевченківському ВДВС у місті Львові Західного МУ МЮ (м. Львів), в межах виконавчого провадження з його виконання ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 25 серпня 2022 року подання начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Савойника Р. про виділення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою - задоволено. Виділено у спільному подружньому майні за зведеним виконавчим провадженням ВП №66932875, до складу якого входить чотири виконавчих провадження про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на загальну суму 1 080 412 грн 74 коп., а саме: 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 (квартира складається з двох житлових кімнат та кухні. Комора в підвалі 64,7 кв.м) та 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_3 (квартира складається з трьох житлових кімнат та кухні. Комора в підвалі 20,6 кв.м), оскільки такі набуті під час перебування у шлюбі ОСОБА_3 з ОСОБА_2 , а відтак є спільним сумісним майном подружжя.

У частині першій та другій статті 149 ЦПК України, зазначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 331/1255/17 (провадження № 61-11180св18) зазначено, що «забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Конструкція пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України свідчить про те, що позов можна забезпечити накладенням арешту на майно відповідача, яке знаходиться у нього чи перебуває в інших осіб, або яке підлягає передачі йому (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 461/4634/19 (провадження № 61-4022св22)).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Однією із загальних засада державної реєстрації прав є публічність державної реєстрації прав (пункт 3 частини першої статті 3 цього Закону).

Під час апеляційного розгляду встановлено, що власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на який накладено арешт оскаржуваною ухвалою, є ТОВ «Бенз-Буд», починаючи з 29 березня 2019 року і по даний час, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості до якого щодо цього майна внесено 08 квітня 2019 року, тобто до моменту постановлення оскаржуваної ухвали. Права власності ТОВ «Бенз-Буд» на це майно іншими особами під сумнів не ставиться.

Тобто, станом на дату постановлення судом першої інстанції ухвали про накладення арешту на будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного майна, вказаний об`єкт нерухомості не перебував у власності ОСОБА_2 , який мав процесуальний статус відповідача у справі, що переглядається.

З наведеного вище слідує, що на момент вирішення заяви про забезпечення позову вирішувались права та охоронювані законом інтереси особи, яка не є учасником цього судового процесу, проте є власником майна щодо якого судом вжито заходи забезпечення позову, що є недопустимим.

При цьому, колегія суддів враховує, що виходячи з приписів частини першої статті 158 ЦПК України, згідно з якими суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи, особа, що подала апеляційну скаргу позбавлена можливості, з огляду на те, що не є учасником даної справи, захистити свої права щодо майна, на яке накладено арешт, в інший спосіб (скасування заходів забезпечення позову судом, яким такі вжито), ніш подання апеляційної скарги.

Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, або змінює рішення.

За приписами частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно частини другої статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Однак, згідно з пунктом 4 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Оскільки доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо вирішення питання забезпечення позову знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, оскаржувану ухвалу слід скасувати, та постанови нову про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи задоволення апеляційної скарги, із скаржника на користь особи, яка подала апеляційну скаргу слід стягнути сплачений нею за подання скарги судовий збір у розмірі 2 481 грн 00 коп.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Бенз-Буд» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2020 року скасувати, постановити нову ухвалу.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бенз-Буд» 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 11 листопада 2022 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич