Справа № 462/916/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2022 року головуючий суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Дитячо-юнацька спортивна школа імені Олексія Дем`янюка» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просить визнати протиправним та скасувати наказ директора комунального закладу «Дитячо-юнацька спортивна школа імені Олексія Дем`янюка» № 60 «К» від 14.05.2011 року «Про звільнення з роботи тренера-викладача ОСОБА_1 », поновити ОСОБА_1 на посаді тренера-викладача відділення фехтування за сумісництвом у комунальному закладі «Дитячо-юнацька спортивна школа імені Олексія Дем`янюка» з 31.05.2021 року, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 31.05.2021 року по 14.02.2022 року у розмірі 56861 грн. 97 коп.Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.12.2018 року він уклав трудовий договір з відповідачем, згідно з яким його було прийнято на роботу в якості тренера-викладача відділення фехтування на період з 02.01.2019 року по 31.05.2019 рік, про що було видано наказ №120 «К». Після закінчення строку дії трудового договору, 27.08.2019 р. його було прийнято на роботу на цю ж посаду за сумісництвом на період з 01.09.2019 р. по 31.05.2020 р. 20.05.2020 року наказом №55 «К» «Про звільнення з роботи тренера-викладача ОСОБА_1 » позивача було звільнено з роботи. 18.08.2020 року позивач написав заяву відповідачу про прийняття його на роботу з 01.09.2020 р., про що винесено наказ №145 «К» «Про прийняття на роботу ОСОБА_1 » на посаду тренера-викладача відділення фехтування за сумісництвом за контрактом з 01.09.2020 р. по 31.05.2021 р. Однак, жодних строкових контрактів з ним не було підписано. У подальшому позивачу стало відомо про те, що 18.08.2020 року відповідач виніс наказ №147-1 «К» «Про внесення змін до пункту 1 наказу №145 «К» від 18.08.2020 року», а саме змінено слово «контракт» на «трудовий договір», проте з таким договором його не було ознайомлено. Однак, ні трудовий договір, ні контракт із позивачем не було підписано. 26.01.2021 року представнику позивача було надано відповідь на адвокатський запит, із якою сторона позивача дізнались про наявність наказу № 60 «К» Про звільнення з роботи тренера-викладача ОСОБА_1 у зв`язку з закінченням строку дії трудового договору згідно п. 2 ст. 36 КЗпП. Вважає таке звільнення незаконним, оскільки, на його думку, з ним було укладено безстроковий трудовий договір, так як строковий трудовий договір із ним був переукладений. Крім цього, вказав, що трудові відносини, після винесення спірного наказу, між ним та відповідачем продовжилися, що підтверджується копією заявки відповідача на участь у ХХІІ всеукраїнському турнірі Країн карпатського єврорегіону з фехтування на шпагах, де позивача вказано як особистого тренера учнів. Також вказав, що відповідач не звертався до первинної профспілкової організації з приводу звільнення позивача. Відтак, просить позов задовольнити, скасувати наказ про звільнення, поновити позивача на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22.03.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

У вказаний строк представник відповідача подала суду відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги заперечила, вказала, що з позивачем було укладено строковий трудовий договір, що відповідало волевиявленню ОСОБА_1 згідно його заяви від 18.08.2020 року про прийняття на роботу, про закінчення строку дії трудового договору позивачу було достеменно відомо, оскільки із наказом про прийняття його на роботу від 18.08.2020 року позивач був ознайомлений. Крім цього вказала, що прізвище позивача у заявці на участь у ХХІІ всеукраїнському турнірі Країн карпатського єврорегіону з фехтування на шпагах було вказано лише як тренера учнів, така заявка є лише наміром прийняти участь у змаганнях, але не є свідченням того, що трудові відносини між сторонами продовжували тривати у період після звільнення позивача. Таким чином, звільнення ОСОБА_1 є законним, оскільки при звільненні позивача відповідачем дотримано усіх вимог законодавства. Вказала, що ОСОБА_1 недобросовісно ухилявся ставити відмітку про ознайомлення з наказом про звільнення, станом на час проведення за його заявою перевірки ГУ Держпраці у Львівській області 29.12.2021 року, позивачу було відомо про такий наказ, а тому вважає, що позивач пропустив строк позовної давності. Просила у позові відмовити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11.04.2022 року у задоволенні клопотання представника відповідача директора КЗ «ДЮСШ ім. О.Дем`янюка» Тарнакіної О.Б. про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін відмовлено.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20.04.2022 року у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Яциника В.В. про розгляд справи у судовому засіданні з повідомлення /викликом/ сторін відмовлено.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23.05.2022 року відповідь на відзив від 15.04.2022 року повернуто представнику позивача ОСОБА_2 без розгляду. Заперечення на відповідь на відзив, подане суду 20.04.2022 року - повернуто представнику відповідача директору КЗ «ДЮСШ ім. О.Дем`янюка» Тарнакіній О. Б.

Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення /виклику/ сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 27.12.2018 року звернувся до директора ЛДЮСШ №2 із заявою про прийняття його на роботу на посаду тренера-викладача з фехтування за сумісництвом з 02.01.2019 року по 31.05.2019 року /а.с.73/.

27.12.2018 року уклав трудовий договір із Львівською дитячо-юнацькою спортивною школою №2 на період з 02.01.2019 року по 31.05.2019 року та наказом «120 «К» від 27.12.2018 року прийнятий на роботу на посаду тренера-викладача відділення фехтування за сумісництвом з 02.01.2019 року по 31.05.2019 року згідно трудового договору /а.с.7-10, 11/.

Відповідно до наказу №120 «К» «Про прийняття на роботу ОСОБА_1 », підставою для прийняття ОСОБА_1 на роботу були: заява ОСОБА_1 від 27.12.2018 р., автобіографія, трудовий договір та ряд інших документів /а.с.11/.

27.08.2019 року ОСОБА_1 звернувся до директора ЛДЮСШ №2 із заявою про прийняття його на роботу на посаду тренера-викладача відділення фехтування за сумісництвом згідно трудового договору з 01.09.2019 року по 31.05.2020 року /а.с.72/.

27.08.2019 року ОСОБА_1 уклав трудовий договір із Львівською дитячо-юнацькою спортивною школою №2 на період з 01.09.2019 року по 31.05.2020 року включно та наказом №150 «К» від 27.08.2019 року прийнятий на роботу на посаду тренера-викладача відділення фехтування за сумісництвом 01.09.2019 року по 31.05.2020 року згідно трудового договору /а.с.12-15, 16/.

Відповідно до наказу №150 «К» «Про прийняття на роботу ОСОБА_1 на посаду тренера-викладача», підставою для прийняття ОСОБА_1 на роботу були: заява ОСОБА_1 від 27.08.2019 р., автобіографія, трудовий договір та ряд інших документів /а.с.16/.

Згідно наказу № 55 «К» від 20.05.2020 року ОСОБА_1 звільнено з посади тренера-викладача відділення фехтування за сумісництвом 31.05.2020 року у зв`язку з закінченням терміну дії трудового договору згідно ст. 36 п.2 КЗпП України та п. 1.3 Трудового договору. Підстава: наказ від 27.08.2019 №150 «К» «Про прийняття на роботу ОСОБА_1 » /а.с.17/.

17.08.2020 року ОСОБА_1 звернувся до директора ЛДЮСШ №2 із заявою про прийняття його на роботу на посаду тренера-викладача з фехтування за сумісництвом згідно трудового договору з 01.09.2020 року по 31.05.2021 року /а.с.71/.

Наказом № 145 «К» від 18.08.2020 року прийнятий на роботу на посаду тренера-викладача відділення фехтування за сумісництвом за контрактом терміном з 01.09.2020 року по 31.05.2021 року. Із даним наказом ОСОБА_1 ознайомлений, що стверджується особистим підписом ОСОБА_1 /а.с.18/.

Відповідно до наказу №145 «К» «Про прийняття на роботу ОСОБА_1 », підставою для прийняття ОСОБА_1 на роботу були: заява ОСОБА_1 від 18.08.2020 р. /а.с.18/.

Наказом №147-1 «К» від 18.08.2020 р. до п.1 наказу №145 «К» від 18.08.2020 внесено зміни та вказано, що ОСОБА_1 прийнято на посаду тренера-викладача відділення фехтування за сумісництвом за трудовим договором терміном з 01.09.2020 по 31.05.2021 включно /а.с.19/.

Згідно наказу № 60 «К» від 14.05.2021 року ОСОБА_1 звільнено з посади тренера-викладача відділення фехтування за сумісництвом 31.05.2021 року у зв`язку з закінченням строку дії трудового договору, згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України. Підстава: наказ від 18.08.2020 №145 «К» «Про прийняття на роботу ОСОБА_1 », наказ від 18.08.2020 року № 147-1 «К» «Про внесення змін до пункту 1 наказу №145 «К» від 18.08.2020 року» /а.с.21/.

Відповідно до вказаного наказу № 60 «К» від 14.05.2021 року головному бухгалтеру КЗ «ДЮСШ ім. О.Дем`янюка» наказано виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку за 18 календарних днів за період роботи з 01.09.2020 року по 31.05.2021 року.

Згідно наказу №231 «К» від 28.12.2021 року «Про внесення змін до п.2 наказу №60 «К» від 14.05.2021 року» головному бухгалтеру КЗ «ДЮСШ ім. О.Дем`янюка» наказано виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку за 31 календарний день за період роботи з 01.09.2020 року по 31.05.2021 року./а.с.24/.

Згідно ухвали Львівської міської ради №49 від 04.02.2021 року Про зміну назв дитячо-юнацьких спортивних шкіл комунальної форми власності, назву Львівської дитячо-юнацької спортивної школи № 2 Львівської міської ради Львівської області змінено на Комунальний заклад «Дитячо-юнацька спортивна школа імені Олексія Дем`янюка» /а.с.38, 39/.

Статтею 21 Кодексу законів про працю України визначено, що трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно ст. 23 Кодексу законів про працю України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» вказано, що оскільки згідно з частиною другою статті 23 КЗпП України трудовий договір на визначений строк укладається лише у разі, коли трудові відносини на невизначений строк не може бути встановлено з урахуванням характеру роботи або умов її виконання, або інтересів працівника (наприклад, його бажання), або в інших випадках, передбачених законодавчими актами, укладення трудового договору на визначений строк при відсутності зазначених умов є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку.

Підставою для укладення строкового трудового договору на вимогу працівника є його заява про прийняття на роботу, в якій вказуються обставини або причини, що спонукають працівника найматися на роботу за строковим трудовим договором, а також строк, протягом якого він працюватиме.

При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події. Наприклад, поверненням на роботу працівниці з відпустки у зв`язку з вагітності, пологами та доглядом за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв`язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, або виконанням певного обсягу робіт.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-254цс17 зазначено, що: «згідно зі статтею 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником та власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою. Працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, та дотримуватись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату й забезпечувати умови праці, передбачені законодавством про працю, колективним договором i угодою сторін. Відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений термін з урахуванням характеру наступної роботи або умов її виконання, або інтересів працівника, та в інших випадках, передбачених законодавством. Підставою для укладення строкового трудового договору на вимогу працівника є його заява про прийняття на роботу, в якій вказуються обставини або причини, що спонукають працівника найматися на роботу за строковим трудовим договором, а також строк, протягом якого він працюватиме. При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв`язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт). Строк, на який працівник наймається на роботу, обов`язково має бути вказаний у наказі про прийняття на роботу, інакше буде вважатися, що працівник прийнятий на роботу за безстроковим трудовим договором. У трудовій книжці робиться запис без посилання на строковий характер трудових відносин. Укладення трудового договору на визначений строк при відсутності умов, зазначених у частині другій статті 23 КЗпП України, є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку. Тобто такі договори вважатимуться укладеними на невизначений строк від часу їх укладення. Таким чином, порядок оформлення трудових відносин за строковим трудовим договором такий же, як і за безстроковим. Але при цьому факт укладання трудового договору на певний строк чи на час виконання певної роботи повинен бути відображений як у заяві працівника про прийняття на роботу, так і в наказі чи розпорядженні роботодавця, яким оформляється цей трудовий договір. У частині третій статті 54 Закону України «Про освіту» педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом. Прийняття на роботу науково-педагогічних працівників здійснюється на основі конкурсного відбору. Згідно з положеннями частин 9, 11 статті 55 Закону України «Про вищу освіту» посади науково-педагогічних працівників можуть займати особи, які мають науковий ступінь або вчене звання, а також особи, які мають ступінь магістра. Під час заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників - завідувачів (начальників) кафедр, професорів, доцентів, старших викладачів, викладачів укладенню трудового договору (контракту) передує конкурсний відбір, порядок проведення якого затверджується вченою радою вищого навчального закладу. Пунктом 10 Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації (далі - Положення), затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 24 грудня 2002 року № 744, передбачено, що при прийнятті на роботу науково-педагогічних працівників може укладатися безстроковий, строковий трудовий договір, у тому числі контракт. Термін строкового трудового договору встановлюється за погодженням сторін. Вносити пропозиції щодо терміну трудового договору має право кожна із сторін».

Згідно Положення про дитячу-юнацьку спортивну школу, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 5.11.2008 р. № 993 дитячо-юнацька спортивна школа (далі - спортивна школа) є закладом спеціалізованої позашкільної освіти спортивного профілю - закладом фізичної культури і спорту, який забезпечує розвиток здібностей вихованців в обраному виді спорту, визнаному в Україні, створює необхідні умови для гармонійного виховання, фізичного розвитку, повноцінного оздоровлення, змістовного відпочинку і дозвілля дітей та молоді, самореалізації, набуття навичок здорового способу життя, підготовки спортсменів для резервного спорту. Навчально-тренувальна та спортивна робота спортивної школи проводиться за навчальними програмами з видів спорту, що затверджуються Мінмолодьспортом.

Основними формами навчально-тренувальної роботи є групові навчально-тренувальні заняття, тренування за індивідуальними планами, виховні заходи, медико-відновні заходи, навчально-тренувальні збори, практика суддівства спортивних змагань.

Навчальний рік у спортивній школі починається з 1 вересня.

Річний навчальний план для кожної групи розраховується на 52 тижні. У межах зазначеного плану передбачається проведення протягом шести тижнів навчально-тренувальних занять в умовах спортивно-оздоровчого табору та/або за індивідуальними планами вихованців на період їх активного відпочинку.

Із наведеного вбачається, що дитячо-юнацька спортивна школа є закладом, де навчання проводиться у відповідний навчальний період.

Позивач 17.08.2020 року звернувся до директора ЛДЮСШ №2 із заявою про прийняття його на роботу на посаду тренера-викладача з фехтування за сумісництвом згідно трудового договору та вказав бажаний період роботи з 01.09.2020 року по 31.05.2021 року.

Відтак, укладення строкового трудового договору між сторонами відповідало волевиявленню позивача та не суперечило вимогам законодавства.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1996 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що згідно зі ст.24 КЗпП укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу.

Таким чином, трудовий договір між сторонами було оформлено наказом № 145 «К» від 18.08.2020 року про прийняття ОСОБА_1 на роботу на посаду тренера-викладача відділення фехтування за сумісництвом за контрактом терміном з 01.09.2020 року по 31.05.2021 року та наказом №147-1 «К» від 18.08.2020 р., яким до п.1 наказу №145 «К» від 18.08.2020 внесено зміни та вказано, що ОСОБА_1 прийнято на посаду тренера-викладача відділення фехтування за сумісництвом за трудовим договором терміном з 01.09.2020 по 31.05.2021 включно.

Згідно п.2 ст. 36 Кодексу законів про працю України підставою припинення трудового договору є: закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 25.10.2021 р. у справі № 607/3393/18 припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України.

Закінчення строкового трудового договору (контракту) припиняє трудові відносини тоді, коли вимогу про звільнення заявила одна із сторін трудового договору - працівник чи власник або уповноважений ним орган. При такому волевиявленні однієї зі сторін друга сторона не може перешкодити припиненню трудових відносин.

Таким чином, позивач перебував у трудових відносинах із відповідачем на умовах строкового трудового договору на підставі його особистої заяви, у наказі відповідача про прийняття на роботу позивача зазначено відповідний строк, на який особу прийнято на роботу; протягом дії договору позивач його умови не оскаржував та не ініціював внесення змін і доповнень до нього; доказів на підтвердження того, що його волевиявлення на момент укладення не відповідало внутрішній волі, або що він не усвідомлював значення договору чи перебував у хворобливому стані, позивач не надав, а тому звільнення позивача відповідно до пункту 2 статті 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку дії строкового трудового договору є таким, що відповідає вимогам закону та умовам договору.

Суд не приймає до уваги покликання позивача на те, що з ним укладено безстроковий трудовий договір, так як попередні строкові трудові договори з ним переукладалися декілька разів, оскільки такі спростовані матеріалами справи, зокрема особистою заявою позивача від 17.08.2020 року.

У постанові Верховного Суду в складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 березня 2021 року № 640/15491/19 (провадження № 61-11741св20), від 19 травня 2021 року № 591/5815/18 (провадження № 61-5154св20) міститься висновок, що оскільки за характером роботи, а саме тривалістю учбового року та кількості студенів, які не можливо визначити заздалегідь, трудові відносини між сторонами не можуть бути встановлені на невизначений строк, переукладення строкового трудового договору у випадках, що підпадають під дію частини другої статті 23 КЗпП України, не має наслідком набуття трудовим договором характеру безстрокового чи укладеного на невизначений строк.

Крім цього, суд враховує, що позивач не надав суду доказів про те, що після 31.05.2021 року він продовжив виконувати свої трудові обов`язки.

Так, згідно витягу з протоколу засідання проведення попередньої тарифікації тренерів-викладачів відділення фехтування КЗ «ДЮСШ ім. О. Демянюка» на 2021-2022 навчальний рік від 19.05.2021 року, на даному засіданні, де був присутній ОСОБА_1 , затвердили попередню тарифікацію тренерам-викладачам з фехтування на 2021-2022 навчальний рік та запропоновано тренеру-викладачу ОСОБА_1 зробити набір дітей в дві групи початкової підготовки для затвердження тижневого навантаження 12 годин./а.с.22/.

Однак, до матеріалів справи не долучено доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 зробив запропонований або будь-який інший набір дітей у групи для виконання навантаження після 31.05.2021 року, що на переконання суду підтверджує той факт, що до роботи у новому навчальному році, після звільнення, останній не приступив.

Щодо покликань позивача на те, що його прізвище вказано у заявці на участь у ХХІІ всеукраїнському турнірі Країн карпатського єврорегіону з фехтування на шпагах, то згідно пояснень представника відповідача прізвище ОСОБА_1 було вказано лише як тренера учнів, така заявка є лише наміром прийняти участь у змаганнях.

На спростування такого позивачем не подано жодних доказів, як і не подано доказів того, що такі змагання відбулися та позивач приймав у них реальну участь.

Відповідно до вимог ст. 43 Кодексу законів про працю України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України чи органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового та митного законодавства.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2020 року в справі № 686/27915/18 (провадження № 61-8617св19) міститься висновок про те, що «звільнення на підставі пункту 2 частини 1 статті 36 КЗпП за закінченням строку дії трудового договору не вважається звільненням з ініціативи роботодавця, підстави якого передбачені статтями 40, 41 КЗпП України». Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 квітня 2020 року в справі № 592/14598/18 (провадження № 61-2530св20) з подібних правовідносин.

Зі наведеного вбачається, що при звільненні працівника у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України згода профспілкового органу не вимагається.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що при звільненні позивача у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору, відповідачем було дотримано вимоги законодавства, а тому у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу № 60 «К» Про звільнення ОСОБА_1 з роботи тренера-викладача та про поновлення ОСОБА_1 слід відмовити.

Крім цього, суд звертає увагу позивача, що у первісній позовній заяві та позовній заяві, поданій після залишення судом позову без руху, позивач у прохальній частині просив суд визнати протиправним та скасувати наказ директора комунального закладу «Дитячо-юнацька спортивна школа імені Олексія Дем`янюка» № 60 «К» від 14.05.2011 року «Про звільнення з роботи тренера-викладача ОСОБА_1 »

Разом з тим, до матеріалів справи не долучено наказу № 60 «К» від 14.05.2011 року «Про звільнення з роботи тренера-викладача ОСОБА_1 », а як вбачається із змісту позову, наказ № 60 «К» «Про звільнення з роботи тренера-викладача ОСОБА_1 » був винесений 14.05.2021 року.

Що стосується клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності, то суд не знайшов підстав для такого, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.

Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про день вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення ОСОБА_1 .

Проте, судом враховано, що стороною позивача надано суду недостовірні відомості про те, що про наказ №60 «К» «Про звільнення з роботи тренера-викладача ОСОБА_1 » їм стало відомо лише 26.01.2022 року із відповіді ГУ Держпраці у Львівській області від 31.12.2021 року на адвокатський запит, оскільки як вбачається із вказаної відповіді, ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держпраці у Львівській області 01.12.2021 року з приводу порушення відповідачем законодавства про працю в частині оплати праці, ненадання щорічної відпустки, розірвання трудового договору, тощо, а відтак, позивачу на час звернення із даною заявою 01.12.2021 року було відомо про розірвання з ним трудового договору.

Крім цього, позивачем не надано суду доказів, що після звільнення та з початку нового навчального року у ДЮСШ імені Олексія Дем`янюка, а саме з 01.09.2021 року ОСОБА_1 приступив до роботи, отримував заробітну плату та, тому до грудня 2021 року йому не було відомо про звільнення.

Згідно вимог частини 2 статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

У зв`язку із відмовою судом у позовній вимозі про скасування наказу про звільнення, поновлення позивача на роботі, відповідно не підлягає до задоволення і позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки така вимога є похідною.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що позов не підлягає до задоволення.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги, що у задоволенні позову відмовлено, відповідач не заявляв до відшкодування судові витрати, а тому відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 81, 89, 141, 264, 265, 268, 274, 275, 279 ЦПК України, ст. 21, 23, 24, 36, 43-1 КЗпП України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального закладу «Дитячо-юнацька спортивна школа імені Олексія Дем`янюка» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, або у строку та порядку, визначені ст. 354, 355 ЦПК України.

Текст судового рішення складений 23 травня 2022 року.

Суддя: Бориславський Ю. Л.