Тарутинський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________________
Справа №513/13/22
Провадження по справі № 2-о/514/29/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2022 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Кравченко П.А.

за участю секретаря судового засідання Мельниченко Н.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Тарутине цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Петропавлівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, посилаючись на наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , яка на момент смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, яка складається з земельної ділянки площею 2,95 га та площею 0,54 га, розташованих на території Олександрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, яка належала на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Заповітом від 04.08.2011 року, посвідченого Раздорожною Н.І.,секретарем Олександрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області та зареєстрованого в реєстрі за № 399 ОСОБА_2 заповіла земельну ділянку площею 3,4900 га, розташовану на території Олександрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, яка належить їй на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку (пай) серії ЯА №552669, виданий Тарутинським районним відділом земельних ресурсів від 15 вересня 2005 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане спадкове майно заявнику було відмолено у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та не наданням нею доказів постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Також зазначила, що вона з ОСОБА_2 до її смерті проживала однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство. ОСОБА_1 доглядала за хворою матір`ю та після її смерті здійснила її поховання. Заявник ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги. Встановлення вищевказаного факту, має юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати право на спадок.

Наведене в сукупності зумовило заявника звернутися до суду з даною заявою.

Заявник в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, заяву підтримала.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, згідно надісланої до суду заяви просив розглянути справу за його відсутності.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 11).

Як вбачається з копій свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 25.11.1962 ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 (а.с.9).

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , російською мовою ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_3 та змінила прізвище на ОСОБА_5 (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина за заповітом, яка складається з земельної ділянки площею 3,4900 га, розташованої на території Олександрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області (а.с.13).

Заповітом від 04.08.2011 року, посвідченого Раздорожною Н.І.,секретарем Олександрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області та зареєстрованого в реєстрі за № 399 ОСОБА_2 заповіла земельну ділянку площею 3,4900 га, розташовану на території Олександрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, яка належить їй на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку (пай) серії ЯА №552669, виданий Тарутинським районним відділом земельних ресурсів від 15 вересня 2005 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12).

Факт постійного проживання підтверджується:

Довідкою Петропавлівської сільської ради Білгород Дністровського району Одеської області №118 від 23.02.2021 року, про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала та здійснювала догляд за своєю матір`ю ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 та здійснила її поховання за власні кошти (а.с. 16).

Довідкою виданою виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, про те, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою АДРЕСА_1 (а.с.15).

Дана обставина також підтверджується показами свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (а.с.18-19).

Відмова нотаріуса (а.с. 14 відповідно) свідчить про неможливість заявнику отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , у зв`язку з ненаданням доказів постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви, оскільки судом встановлено факт проживання заявника ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, так як це підтверджується зібраними по справі письмовими доказами.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права на спадщину. Іншої можливості встановити цей факт заявник не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 12, 81, 82, 247, 259, 260, 265, 268, 315ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Петропавлівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду.

Суддя П.А. Кравченко