Справа № 450/2198/22 Провадження № 2/450/1390/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Расяк С.М.

з участю представників ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Пустомитівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання батьківства та внесення запису про батьківство до актового запису про народження дитини,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати його батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також внести відомості до актового запису про народження дитини, зазначивши його її батьком.

Мотивував свої вимоги тим, що він змалку знайомий з відповідачем. Тривалий час (близько трьох років) вони перебували у відносинах, зустрічалися і планували створити сім`ю. Однак вони так і не одружилися. Вказав, що у них були інтимні відносини і вони певний час спільно проживали. У травні/червні 2018 року він дізнався про те, що відповідач завагітніла від нього, про що вона особисто йому повідомила, у зв`язку з чим вони прийняли спільне рішення про народження дитини. В період вагітності відповідача вони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідач народила доньку ОСОБА_5 . Після народження дитини вони деякий час проживали разом, після чого розійшлися. Натомість, він постійно спілкувався з донькою, проводив з нею час, цікавився її життям, брав участь у вихованні, надавав матеріальну допомогу. Донька його добре знає та називає татом. При цьому, йому стало відомо, що в свідоцтві про народження дитини відомості про нього, як про батька, відсутні. Таким чином, його права, як батька дитини, порушені. З огляду на вказане, просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді від 22 липня 2022 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків, описаних в ній.

27 липня 2022 року від представника позивача до суду надійшла заява, якою вона усунула недоліки позовної заяви.

Ухвалою судді від 10 серпня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

08 вересня 2022 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона зазначила, що у неї з позивачем дійсно були романтичні стосунки і вони тривалий час зустрічалися, однак він не мав намірів створити сім`ю. До народження дитини вони разом не проживали. Про вагітність позивач дізнався від неї у серпні 2018 року. Після народження дитини вони протягом одного місяця проживали разом. Позивач знав про те, що він у свідоцтві про народження дитини не вказаний батьком. Вказала, що позивач є біологічним батьком дитини, однак вона не має наміру змінювати відомості про батька дитини, оскільки він показав себе з негативної сторони у стосунках, створював конфлікти з нею та її батьками, неодноразово притягався до адміністративної та кримінальної відповідальності. Вважає подання ним позову до суду спробою примирення, а також створенням можливості впливу на неї. З огляду на вказане, просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні 20 вересня 2022 року представник позивача ОСОБА_1 подала клопотання про призначення судово-генетичної експертизи, на вирішення якої пропонувала поставити запитання: чи є кровне споріднення між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?; чи є ОСОБА_3 біологічним батьком ОСОБА_5 , 14 березня 2019 року?

В судовому засіданні 20 вересня 2022 року представник відповідача ОСОБА_2 заперечила проти задоволення клопотання про призначення експертизи, що підтримано відповідачем ОСОБА_4 . Пояснила, що сторона відповідача батьківство визнає, однак просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_1 відмовилася від клопотання про призначення судово-генетичної експертизи.

Протокольною ухвалою від 20 вересня 2022 року прийнято відмову представника позивача ОСОБА_1 від клопотання про призначення судово-генетичної експертиз, закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

17 жовтня 2022 року від відповідача до суду надійшла заява про застосування строку позовної давності, у якій вона зазначила, що позивач звернувся до суду 15 липня 2022 року. Повідомила, що позивач ще у травні 2020 року знав про те, що він не вказаний батьком дитини у свідоцтві про народження. Статтею 129 СК України передбачено, що особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Таким чином, позивач пропустив однорічний строк позовної давності. Враховуючи наведене, просила відмовити у задоволенні позовних вимог на цій підставі.

25 жовтня 2022 року від представника позивача ОСОБА_1 до суду надійшли заперечення на заяву про застосування строку позовної давності, у яких вона зазначила, що положення ст. 129 СК України застосовуються у випадку, якщо дитина народжена жінкою, яка на момент зачаття чи народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком. При цьому, відповідач на момент зачаття дитини і на момент її народження не перебувала у шлюбі. Таким чином, у даній справі підлягає застосуванню загальний строк позовної давності, встановлений ЦК України. Зауважила, що надані стороною відповідача скрін-шоти переписки є неналежними доказами у справі, оскільки з таких неможливо встановити осіб, які ведуть переписку та обставини переписки. З огляду на вказане, просила у задоволенні заяви про застосування строку позовної давності відмовити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених у позовній заяві та запереченні на заяву про застосування строку позовної давності, просила такі задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні надана пояснення, аналогічні викладеним у відзиві та заяві про застосування строку позовної давності, заперечила проти задоволення позовних вимоги і просила відмовити в їх задоволенні.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Пустомитівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, явку повноважного представника не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, однак 04 листопада 2022 року представник В. Бурда подав клопотання, у якому просив розгляд справи проводити за його відсутності, при вирішенні спору поклався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Згідно з ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Як вбачається з відповіді Пустомитівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) № 727/04-49 від 08 липня 2022 року, у архіві відділу наявний актовий запис про народження № 7 від 19 березня 2019 року, складений виконавчим комітетом Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області на ОСОБА_5 . Реєстрація народження проведена згідно ч. 1 ст. 135 СК України.

Згідно з ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

З відзиву відповідача, поданого до суду 08 вересня 2022 року, вбачається, що вона визнає те, що позивач є біологічним батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Поданими позивачем фотознімками підтверджується, що він та дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мають теплі взаємовідносини, проводять дозвілля та відпочинок разом.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК).

Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Судово-генетична та судово-імунологічна експертизи у цій справі не проведені, проте, встановлено з підтвердженням належними і допустимими доказами походження дитини від позивача: сумісне проживання відповідача разом із позивачем без реєстрації шлюбу до і на момент народження дитини, визнання позивачем дитини своєю.

Суд також враховує заперечення сторони відповідача щодо призначення судово-генетичної експертизи для визначення кровного споріднення позивача та дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За ч. 1 ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні

Подані стороною відповідача роздруковані скрін-шоти переписки у месенджері не можуть бути належним доказом по справі, оскільки з таких неможливо встановити осіб, які ведуть переписку, а також обставини такої.

Відтак, враховуючи визнання відповідачем того, що позивач є біологічним батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також її небажання брати участь у судово-генетичній експертизі, суд вважає доведеним те, що позивач є біологічним батьком дитини.

Щодо покликань сторони відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності слід зазначити наступне.

За ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 1 статті 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому, як вбачається з ч. 1 ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Так, згідно з ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство

Водночас, будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідач на момент зачаття дитини або її народження перебувала у шлюбі, суду не надано, що свідчить про відсутність підстав для застосування строку позовної давності, передбаченого ч. 2 ст. 129 СК України.

Крім того, будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження того, що позивач дізнався про порушення свого права, як батька дитини, раніше, ніж він вказав у позовній заяві, суду не надано.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що обставини, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому позовні вимоги слід задовольнити, визнати позивача батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також внести відомості (зміни) до актового запису № 07 від 19 березня 2019 року, складеного Виконавчим комітетом Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області, про народження дитини ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначивши батьком позивача.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі» визнання позову повинно бути безумовним. Слід розрізняти визнання відповідачем позову від визнання ним обставин позову, що згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України в редакції станом на 16 червня 2007 року звільняє позивача лише від доведення цих обставин.

Відтак, враховуючи те, що сторона відповідача визнає обставини позову, а не сам позов, наслідки визнання позову щодо розподілу судових витрат, передбачені ст. 142 ЦПК України, застосуванню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1984 грн. 80 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 44, 81, 89, 141, 158, 223, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 256, 257, 258 ЦК України, ст.ст. 125, 128, 129, 135 СК України, суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внести відомості (зміни) до актового запису № 07 від 19 березня 2019 року, складеного Виконавчим комітетом Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області, про народження дитини ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначивши батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1984 грн. 80 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 24 листопада 2022 року.

Суддя Мусієвський В.Є.