ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 615/50/20 Номер провадження 22-ц/814/2819/22Головуючий у 1-й інстанції Товстолужський О.В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

за участі секретаря : Боштенко В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Валківського районного суду Харківської області від 21 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа Валківський ВДВС у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про визнання договорів купівлі-продажу та дарування недійсними

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до Валківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа Валківський ВДВС у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) , у якому, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, загальною площею 66,9 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 02 травня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області Левчуком Сергієм Васильовичем за реєстровим № 452, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12, номер запису про право власності 25966159;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки 0,25 га, кадастровий номер: :00:001:0017, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 02 травня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області Левчуком Сергієм Васильовичем за реєстровим №454, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12, номер запису про право власності 25966315;

- визнати недійсним договір дарування земельної ділянки 0,25 га, кадастровий номер: :00:001:0017, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 29 серпня 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області Дем`яненко Валентиною Олександрівною за реєстровим № 606, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12, номер запису про право власності 27685551;

- визнати недійсним договір дарування житлового будинку, загальною площею 66,9 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 29 серпня 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області Дем`яненко Валентиною Олександрівною за реєстровим № 605, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12, номер запису про право власності 27685430.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Валківського районного суду Харківської області від 27.01.2016 року з ОСОБА_6 на його користь стягнута заборгованість за договором позики у розмірі 694 327,68 грн, 3 % річних у розмірі 17 358,00 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654,00 грн. Зазначене рішення перебуває на примусовому виконанні у Валківському відділі державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Під час примусового виконання вказаного рішення, постановою державного виконавця від 18.05.2016 року накладено арешт на майно ОСОБА_6 в межах суми стягнення за рішенням суду.

Як зазначає позивач, у власності ОСОБА_6 перебували в тому числі житловий будинок та земельна ділянка 0,25 га, кадастровий номер: :00:001:0017, надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Валківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя. Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 22.02.2018 року позов ОСОБА_1 задоволено та у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зокрема визнано право приватної власності на земельну ділянку розміром 0,25 га, кадастровий № :00:001:0017, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та житловий будинок загальною площею 66,9 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 ..

На підставі вказаного рішення 19.04.2018 року проведено державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

02.05.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладені договори купівлі-продажу, у відповідності до умов яких ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_3 житловий будинок та земельну ділянку 0,25 га, кадастровий номер: :00:001:0017, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

29.08.2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладені договори дарування, згідно яких, ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_5 житловий будинок та земельну ділянку 0,25 га, кадастровий номер: :00:001:0017, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому, постановою Харківського апеляційного суду від 26.02.2019 року рішення Валківського районного суду Харківської області від 22.02.2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в тому числі визначено за кожним право приватної власності на 1/2 частину: земельної ділянки розміром 0,25 га, кадастровий № :00:001:0017, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; житлового будинку загальною площею 66,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Як зазначає позивач, вищевказані договори купівлі-продажу та дарування є незаконними та підлягають визнанню їх недійсними, оскільки відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_1 були освідомленні про наявність перешкод до вчинення оспорюваних правочинів та такі правочини були укладені з метою уникнення виконання зобов`язань ОСОБА_6 перед позивачем на підставі рішення суду про стягнення грошових коштів.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 21 жовтня 2021 року Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: Валківський відділ державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про визнання договорів купівлі-продажу та дарування недійсними задоволено.

Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки 0,25 га, кадастровий номер: :00:001:0017, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 29 серпня 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області Дем`яненко Валентиною Олександрівною за реєстровим № 606, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12, номер запису про право власності 27685551.

Визнано недійсним договір дарування житлового будинку, загальною площею 66,9 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 29 серпня 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області Дем`яненко Валентиною Олександрівною за реєстровим № 605, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12, номер запису про право власності 27685430.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, загальною площею 66,9 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 02 травня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області Левчуком Сергієм Васильовичем за реєстровим № 452, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12, номер запису про право власності 25966159.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки 0,25 га, кадастровий номер: :00:001:0017, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 02 травня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області Левчуком Сергієм Васильовичем за реєстровим № 454, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12, номер запису про право власності 25966315.

Не погодившись із вказаним рішенням його оскаржила ОСОБА_1 .

Також вказане рішення було оскаржене ОСОБА_3 .

Апеляційні скарги мотивовані тим, що сторони не мали нших цілей ніж ті, що передбачені умовами укладених ними договорів. Суд першої інстанції порушив норми матеріального права та невірно застосував норми процесуального права.

ОСОБА_3 у своїй скарзі зазначав, що суд першої інстанцій порушив норми процесуального права, адже позовні вимоги позивача у збільшеній його частині жодним чином не пов`язані з підставами позову в первісній редакції , заява про збільшення позвнх вимог є фактично поданням окремого позову , що виключає можливість розгляду поданої позивачем заяви про збільшення позовних вимог.

ОСОБА_1 у своїй скарзі посилається на те, що ОСОБА_4 не доведено належними та допустимими доказами, що договори купівлі продажу та договори дарування будь-яким чином впливають на його права чи інтереси.

Сторони не скористались своїм правом на подачу відзиву. Відзив на апеляційні скарги до суду не надходив.

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні Валківського районного суду Харківської області перебувала цивільна справа № 615/1429/15-ц за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 27.01.2016 року стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 грошові кошти за договором позики в розмірі 694327 грн 68 коп., 3 % річних за прострочення погашення грошового зобов`язання за договором позики в розмірі 17358 грн 19 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654 грн 00 коп. (т. 1 а.с. 17-18, 30-31).

18.05.2016 року державним виконавцем Валківського РВДВС ГТУЮ в Харківській області винесено постанову у виконавчому провадженні № 51015743 з примусового виконання виконавчого листа № 615/1429/15-ц від 08.04.2016 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 заборгованості за договором позики у сумі 694327,68 грн, 3 % річних у розмірі 17358,19 грн, та судового збору у розмірі 3654,00 грн, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику в межах суми звернення стягнення: 786873,86 грн. Заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 10).

Відповідно до відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 25903905, ОСОБА_6 набув права власності на житловий будинок загальною площею 66,9 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 23.12.2008 року (т. 2 а.с. 82).

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Валківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя (справа № 615/1364/16-ц).

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 22.02.2018 року позов ОСОБА_1 задоволено та у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зокрема визнано право приватної власності на земельну ділянку розміром 0,25 га, кадастровий № :00:001:0017, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та житловий будинок загальною площею 66,9 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 ..

Скасовано арешт, накладений постановою Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області в рамках виконавчого провадження № 51015743 від 05.05.2016 року на земельну ділянку розміром 0,25 га, кадастровий № :00:001:0017, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та житловий будинок загальною площею 66,9 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 22-26).

Як вбачається із змісту рішення Валківського районного суду Харківської області від 22.02.2018 року, 13.02.2017 року до Валківського районного суду Харківської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , третя особа ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, поділ спільного майна подружжя разом з ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 31.01.2017 року для виконання.

Зазначеною ухвалою апеляційної інстанції задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_4 , скасовано ухвалу Валківського районного суду Харківської області від 19.12.2016 року про визнання мирової угоди, укладеної між сторонами щодо поділу спільного майна подружжя та закриття провадження у справі на підставі ст.ст. 175, 206 ЦПК України, оскільки суд першої інстанції передчасно дійшов висновку, що даною угодою не порушуються права, свободи чи інтереси інших осіб, зокрема, права третьої особи ОСОБА_4 по примусовому виконанню виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_6 на його користь суми боргу на загальну суму 71 5339,87 грн. Цивільну справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З урахуванням зазначених в ухвалі апеляційної інстанції зауважень, позивач неодноразово уточняла позовні вимоги. В кінцевій редакції позовної заяви від 20.10.2017 року просила провести розподіл спільного майна подружжя, придбаного за час перебування у шлюбі, за правилами ст.ст. 69, 60, 70 СК України наступним чином: за нею визнати право власності на житловий будинок, загальною площею 66,9 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку, розміром 0,25 га, кадастровий № :00:001:0017, надану для будівництва та обслуговування даного житлового будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; за відповідачем визнати право власності на рухоме майно загальною вартістю 24000 грн., а саме: шкаф-стінка, відеомагнітофон, музикальний центр «sony», кухонна стінка, холодильник «Донбас», ліжко півторамістне металеве, ванна, бойлер, телевізор «Беррізка», газова плита, стінка «Шкільний куточок», пластикові вікна 7 шт., паливний котел з автоматом «КСТ-16», посуд, пральна машинка «Ріга-8»; скасувати арешт, накладений постановою Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області в рамках виконавчого провадження № 51015743 від 05.05.2016 року на земельну ділянку розміром 0,25 га, кадастровий № :00:001:0017, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на житловий будинок загальною площею 66,9 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач, під час розгляду вказаної справи, подав відзив, у якому зазначив, що він визнає позовні вимоги та не заперечує щодо розподілу спільного майна в запропонованому позивачем порядку, враховуючи викладені обставини. Також підтримує вимогу позивача щодо зняття арешту, який накладено через наявність його особистого боргу, так як позивач має право вільно розпоряджатися своїм майном.

При цьому, третя особа ОСОБА_8 у поясненнях наданих під час розгляду справи зазначив, що задоволення позовних вимог унеможливить виконання судового рішення за виконавчим листом № 615/1429/15-ц від 08.04.2016 року, який перебуває в Міжрайонному ВДВС по Валківському та Коломацькому районах ГТУЮ в Харківській області про стягнення з ОСОБА_6 на його користь боргу в сумі 715339,87 грн, виданого Валківським районним судом Харківської області на підставі рішення від 27.01.2016 року.

Тобто, вищевикладені обставини свідчать про те, що відповідач ОСОБА_1 була обізнана про наявність зобов`язань ОСОБА_6 перед позивачем на підставі рішення суду про стягнення грошових коштів.

У подальшому, постановою Харківського апеляційного суду від 26.02.2019 року рішення Валківського районного суду Харківської області від 22 лютого 2018 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_6 визнати за кожним право приватної власності на 1/2 частину:

- земельної ділянки розміром 0,25 га, кадастровий № :00:001:0017, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

- житлового будинку загальною площею 66,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_6 право приватної власності на рухоме майно загальною вартістю 12000 грн., а саме: шкаф-стінку, відеомагнітофон «Sony», музикальний центр «Sony», холодильник «Донбас», ванну, бойлер, телевізор «Берізка», паливний котел з автоматом «КСТ-16», диван.

Визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на рухоме майно загальною вартістю 12000 грн., а саме: кухонну стінку, ліжко півторамістне металеве, газову плиту, стінку «Шкільний куточок», пластикові вікна 7 шт., посуд, пральну машинку «Ріга-8».

У решті вимог позов ОСОБА_1 залишено без задоволення (т. 1 а.с. 11-16).

Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з 03.09.1994 року по 25.02.2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Валківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 16.

20.12.2007 року сторони повторно зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим Сніжківською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 11.

Також встановлено, що Рішенням V сесії VII скликання Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області № 66 від 25.02.2016 року затверджено технічну документацію із землеустрою та передано ОСОБА_6 у приватну власність земельну ділянку розміром 0,25 га, кадастровий № :00:001:0017, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

За відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 54643827 право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано 03.03.2016 року, власником значиться ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 11-16).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Сніжківською сільською радою Валківського району Харківської області 05.09.1997 року, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та його батьками значаться ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 127).

Також, як вбачається з матеріалів справи, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 121167968 від 19.04.2018 року власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 ..

Підставою виникнення права власності значиться: рішення суду, поділ спільного майна подружжя, серія та номер: 615/1364/16-ц, виданий 22.02.2018 року, видавник: Валківський районний суд Харківської області. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 40701809 від 19.04.2018 року, що також підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 122513784 від 02.05.2018 року (т. 2 а.с. 37, 73-110).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 121170821 від 19.04.2018 року власником земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0017, площею 0,25 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), землі житлової та громадської забудови, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 ..

Підставою виникнення права власності значиться: рішення суду, поділ спільного майна подружжя, серія та номер: 615/1364/16-ц, видавник: Валківський районний суд Харківської області. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 40702310 від 19.04.2018 року, що також підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 122513784 від 02.05.2018 року та № 122523958 (т. 2 а.с. 46).

З викладеного вбачається, що право власності ОСОБА_1 на вищезазначені житловий будинок та земельну ділянку зареєстроване на підставі рішення Валківського районного суду Харківської області від 22.02.2018 року, яке у подальшому було скасоване постановою Харківського апеляційного суду від 26.02.2019 року.

02.05.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладений договір купівлі-продажу будинку, який посвідчений приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області Левчуком С.В. та зареєстрований у реєстрі за № 452. За умовами договору ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_3 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згаданий житловий будинок належить на праві приватної власності продавцю на підставі рішення Валківського районного суду Харківської області від 22 лютого 2018 року по справі № 615/1364/16-ц (т. 2 а.с. 29-30).

02.05.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області Левчуком С.В. та зареєстрований у реєстрі за № 454. За умовами договору ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,25 гектарів, кадастровий номер :00:001:0017, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Земельна ділянка належить продавцю на праві приватної власності, що підтверджується рішенням Валківського районного суду Харківської області від 22.02.2018 року по справі № 615/1364/16-ц (т. 2 а.с. 128).

29.08.2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладений договір дарування житлового будинку, який посвідчений приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області Дем`яненко В.О. та зареєстровано в реєстрі за № 605. За вказаним договором, ОСОБА_3 передав у власність а ОСОБА_5 прийняв у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Предмет договору належить дарувальнику на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 02.05.2018 року Левчуком С.В. приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області, за реєстровим № 452, право власності було зареєстровано у встановленому законом порядку 02.05.2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т. 1 а.с. 220).

29.08.2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладений договір дарування земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області Дем`яненко В.О. та зареєстровано в реєстрі за № 606. За вказаним договором, ОСОБА_3 передав у власність а ОСОБА_5 прийняв у власність земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер :00:001:0017, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що належить дарувальнику на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 02.05.2018 року Левчуком С.В. приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області, за реєстровим № 454, право власності було зареєстровано у встановленому законом порядку 02.05.2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т. 1 а.с. 221).

Згідно Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 168513848 від 29.05.2019 року та № 230736322 від 03.11.2020 року, власником земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0017, площею 0,25 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_5 .. Підстава виникнення права власності значиться договір дарування земельної ділянки, серія та номер 66, виданий 29.08.2018 року приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області Дем`яненко В.О. Власником житлового будинку загальною площею 66,9 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_5 .. Підстава виникнення права власності значиться договір дарування земельної ділянки, серія та номер 66, виданий 29.08.2018 року приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області Дем`яненко В.О. Відомості про державну реєстрацію іпотеки та обтяжень відсутні (т. 1 а.с. 80-82, 195-199).

Вищевикладені обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 набула права власності на житловий будинок та земельну ділянку на підставі судового рішення, яке у подальшому було скасоване, при цьому на підставі договору купівлі-продажу нею було передано зазначене майно у власність ОСОБА_3 , який у свою чергу подарував вказане майно ОСОБА_5 , який є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначені статтею 16 ЦК України.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

За змістом статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у статті 203 ЦК України.

За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частинами другою та третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальним правовим наслідком недійсності правочину (стаття 216 ЦК України) є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли в зв`язку з вчиненням особами правочину та внаслідок визнання його недійсним.

При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України).

Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України) спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав (постанова Верховного Суду від 25 травня 2020 року у справі № 645/5540/16-ц (провадження № 61-33486св18)).

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Відповідно до статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Та в даному випадку майно, що було передано ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу ( а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,25 гектарів, кадастровий номер :00:001:0017, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) , з рештою повернулось до сім`ї первинних власників ОСОБА_9 , адже відповідно до договору дарування ОСОБА_3 подарував ОСОБА_5 - що є сином ОСОБА_1 (продавця) , вказане майно.

Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків.

Ознака вчинення його лише для виду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для виду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним.

Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-197цс14, з якою погодився і Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 379/1256/15-ц (провадження № 61-1300св18), від 08 лютого 2018 року у справі № 756/9955/16-ц (провадження № 61-835св17).

Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторони не вчинили будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що відповідно статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) зазначила, що фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, вважає, що така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на таке майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд встановив, що після укладення договору купівлі-продажу від 02.05.2018 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,25 гектарів, кадастровий номер :00:001:0017, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 були передані ОСОБА_3 . Вказаний житловий будинок та земельна ділянка належали продавцю ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі рішення Валківського районного суду Харківської області від 22 лютого 2018 року по справі №615/1364/16-ц.

Та , як встановлено судом , окремою підставою для визнання недійсними договорів купівлі продажу від 02.05.2018 року укладених між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а токож договорів дарування укладених 29.08.2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є та обставина, що рішенням районного суду по справі №615/1364/16-ц від 22.02.2018 року визнано право власності ОСОБА_1 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,25 гектарів, кадастровий номер :00:001:0017, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що в подальшому було скасоване постановою Харківського апеляційного суду від 26.02.2019 року та визнано за кожним з подружжя ОСОБА_11 право власності на Ѕ

-земельної ділянки розміром 0,25 га, кадастровий № :00:001:0017, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

- житлового будинку загальною площею 66,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлені обставини дають підстави вважати , що договір купівлі-продажу , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дійсно підлягає визнанню недійсним , адже постановою Харківського апеляційного суду від 26.02.2019 року рішення на підставі якого ОСОБА_1 було набуто право власності на житловий будинок та земельну ділянку , а відповідно і вчинено продаж майна 02.05.2018 року - було скасоване.

Відтак , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 02.05.2018 року, а відповідно і договорів дарування згідно яких ОСОБА_3 (як власник майна за укладеними договорами купівлі-продажу від 02.05.2018 року) передав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,25 гектарів, кадастровий номер :00:001:0017, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_10 .

Разом з тим під час розгляду справи позивач належними і допустимими доказами довів, що договір купівлі-продажу нерухомого майна є фіктивним та укладений без мети настання реальних наслідків. Адже з 02.04.2018 року по 29.08.2018 року змінилось три власники майна, першим власником була ОСОБА_1 (продавець) та останнім власником житлового будинку і земельної ділянки є ОСОБА_5 , який є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , відтак фактично продане майно повернулось сім`ї ОСОБА_9 , з чого можна дійти висновку , що при укладенні договорів купівлі-продажу та дарування сторони мали на меті інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином.

Щодо аргументів апелянта з приводу того, що позивач подав заяву про уточнення позовних вимог , хоча ст..49 ЦПК України не передбачено такого поняття як «уточнення» чи «доповнення » позовних вимог Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову.

При цьому при поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.

Тож, суд розцінює таку заяву ,як подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за статтею 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

Тож , колегія суддів погоджується із висновком районного суду , що зазначені вище обставини свідчать про те, що при укладенні оспорюваних правочинів воля сторін не відповідала зовнішньому її прояву та вони не передбачали реального настання правових наслідків, обумовлених вказаними правочинами, їх дії вчинені на перехід права власності на нерухоме майно з метою приховання майна від виконання за рахунок цього майна судового рішення про стягнення грошових коштів з відповідача ОСОБА_6 на користь позивача ОСОБА_4 , а тому оспорювані правочини підлягають визнанню недійсними на підставі статті 234 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення місцевого суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки в задоволенні апеляційних скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянтів, пов`язані з розглядом справи в судах, компенсації не підлягають.

Керуючись 367,374 ч.1 п.1, 375,382 ЦПК України , суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Валківського районного суду Харківської області від 21 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий: В.М. Триголов

Судді : А.І. Дорош

О.А. Лобов