Справа №601/1389/22
Провадження № 2/601/574/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2022 року

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі

головуючої судді Шульгач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Бонюкевич І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременець в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , просить стягнути з ОСОБА_2 , на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2500 гривень, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Позов мотивовано тим, що в шлюбі із відповідачем народився син, який на даний час перебуває на її утриманні. Відповідач участі у виховані сина не приймає, матеріальної допомоги не надає.

Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 22 серпня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

Позивач та її представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, однак подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання подав заяву про визнання позову та просить справу слухати у його відсутності.

Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини:

Сторони зареєстрували шлюб 21 листопада 2019 року, актовий запис №55 складений Почаївською міською радою Кременецького району Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

У цьому шлюбі в сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 88, складений Почаївською міською радою Кременецького району Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 24.10.2019 року.

Згідно статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно статті 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Зважаючи на матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, його вік, відсутні відомості про поганий стан здоров`я, визнання позову відповідачем, матеріальне становище позивачки, суд доходить переконання, що аліменти на утримання сина слід визначити в розмірі 2500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. Тому, позов підлягає до задоволення.

На підставі статті 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 263, 265, 352, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08 серпня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносно дві) гривні 40 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено 23 листопада 2022 року.

Головуючий: