справа № 208/2272/22
№ провадження 2/208/1465/22
РІШЕННЯ

Іменем України

29 листопада 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Івченко Т.П.,

за участю: секретаря судового засідання Задьори В.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 «про стягнення заборгованості»,-

встановив:

1. Короткий зміст позовних вимог.

19 травня 2022 року до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» з позовною заявою до ОСОБА_2 «про стягнення заборгованості», в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал», суму заборгованості в розмірі 23722,58 грн., (двадцять три тисячі сімсот двадцять дві) гривні 58 копійок, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8000,00 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 12930,88 грн.; заборгованості на нарахованими та несплаченими комісіями у розмірі 0,00 грн.; заборгованості 3% річних за користування кредитом у розмірі 677,68 грн.; заборгованості за інфляційними витратами у розмірі 2114,02 грн. а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2481,00 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00грн.

2.Позиція сторони позивача.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 01 серпня 2017 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем укладено угоду № С16.216.73663 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної Картки. Відповідно до п. 2 Договору № С16.216.73663 від 01.08.2017 року, банк відкриває клієнту поточний рахунок у валюті - гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту міжнародну платіжну карту MasterCard World терміном дії на 2 роки з моменту її випуску. Як йдеться в п. 3 Договору банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 гривень; ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 8000,00 гривень; відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48,00 % річних. Банк на виконання умов договору надав позичальнику грошові кошти у сумі 8000,00 гривень строком до 01.08.2021 року, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом з іншими платежами, відповідно до тарифів банку, які розміщені на сайті банку за адресою www.ideabank.ua, згідно з умовами цього договору. Згідно з п. 4 договору, підписанням угоди клієнт підтверджує, що ознайомлений з Типовим графіком і розрахунком сукупної вартості кредиту. У зв`язку з неповерненням заборгованості за договором та відповідно до довідки-розрахунку заборгованості, відповідачка за договором № С16.216.73663 від 01.08.2017 року станом на 03.12.2020 року має заборгованість у розмірі 20930,88 гривні, яка складається з: заборгованості за основним боргом - 8000,00 гривень; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 12930,88 гривень; заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями - 0,00 гривень. 03.12.2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 12/90, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал» права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк» та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. За таких обставин до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 03.12.2020 року відповідно договору факторингу № 12/90 перейшло право за Договором № С16.216.73663 від 01.08.2017 року укладеного між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 .. Окрім цього, згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Отже позивач вправі здійснити нарахування 3% річних та інфляційних витрат за весь час прострочення, що складають: заборгованість за 3% річних за користування кредитом 677,88 гривень; заборгованість за інфляційними витратами - 2114,02 гривень. Таким чином загальний розмір заборгованості відповідача станом на 10.01.2022 року, в тому числі тіло кредиту, відсотки, 3% річних та інфляційні втрати, становить 23722,58 гривень. Окрім цього представник позивача зазначає, що досудове врегулювання спору між позивачем та відповідачкою відбувалося шляхом направлення на адресу відповідачки досудової вимоги щодо дострокового стягнення заборгованості за № 283 від 30.11.2021 року (трек № 102, не отримано адресатом). У зв`язку з викладеним, представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом.

З цих підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на їх користь заборгованість що утворилась згідно з розрахунком, а також судові витрати у розмірі 2481,00 грн. сплачений судовий збір та на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Крім того представником позивача було надано Відповідь на відзив, в якому окрім того, що вже було викладено в позовній заяві, було зазначено, що у своєму Відзиві відповідач посилаються на те, що у кредитному договорі відсутні умови, передбачені ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», але це не відповідає дійсності і спростовується Паспортом споживчого кредиту, який містить такі відомості: мета отримання кредиту-споживчі цілі, строк кредитування 12 місяців, спосіб та строк надання кредиту-кредитна лінія на поточний рахунок споживача, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, реальна річна процентна ставка, відсотків річних - 59,17%; термін внесення щомісячного платежу - до 30 числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем.

Отже, відповідно до Довідки-повідомлення, Клієнт був зобов`язаний вносити щомісячні платежі рівними частинами протягом 12 місяців.

Відповідно до п. 5.11 Угоди, згідно з законом «Про споживче кредитування», реальна річна процентна ставка складає 59,17%. Загальна вартість кредитної лінії складає 382,70 грн. за кожні 1000 грн. використання Кредитної лінії. Вказані показники діють за умови своєчасного погашення Клієнтом грошових зобов`язань за Угодою, за дії процентної ставки, вказаної у п.3.3 Угоди та за умови використання коштів з кредитної лінії з використанням кредитної картки на розрахунки за товари/послуги.

У Паспорті споживчого кредиту зазначено, що споживач має право відмовитися від договору про споживчий кредит протягом 14 календарних днів у порядку та на умовах визначених законом України «Про споживче кредитування». Споживач має право достроково повернути споживчий кредит без будь-якої додаткової плати, пов`язаної з достроковим поверненням .

У п.6 Паспорту споживчого кредиту передбачено, що за кожен день прострочки на прострочену суму (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредитної заборгованості) в розмірі: 0,15% в період прострочення оплати від 1 до 60 календарних днів та 0,65 % в період прострочення оплати з 61 календарного дня. Штраф нараховується у сумі 50,00 грн. за порушення термінів погашення сплати обов`язкового мінімального платежу.

Позивач акцентує увагу Суду на тому, що Угода та Паспорт споживчого кредиту підписані ОСОБА_1 власноручно.

З огляду на вищевказане, при укладенні Кредитного договору сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, строки повернення коштів, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Так, підписавши договір, Відповідач засвідчив, що він погодився з його умовами. Крім того, позичальник в подальшому виконував умови кредитного договору та сплачував відповідні кошти. Отож, враховуючи вище викладене та керуючись нормами чинного законодавства України, є всі підстави для повного задоволення позовних вимог.

3. Позиція сторони відповідача.

Відповідач, ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив суд відмовити в їх задоволенні надав до суду Відзив на позов в якому зазначив, що 01.08.2017 року між ним, ОСОБА_1 та ПАТ «Ідея банк» було укладено Угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки № С16.216.73663. 10.06.2017 року вступив у дію Закон України «Про споживче кредитування», норми якого поширюються на вищезазначену угоду.

Відповідно до п.1 ст.12 цього закону обов`язковими умовами договору про споживчий кредит є: 1. У договорі про споживчий кредит зазначаються: найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; загальний розмір наданого кредиту; порядок та умови надання кредиту; строк, на який надається кредит; необхідність укладення договорів щодо супровідних послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної супровідної послуги, що надається споживачу третьою особою під час укладення договору про споживчий кредит, орієнтовна вартість такої послуги визначається відповідно до пункту 7 частини третьої статті 9 цього Закону. Усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту, повинні бути зазначені; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; порядок дострокового повернення кредиту; відповідальність сторін за порушення умов договору; право споживача на звернення до Національного банку України у разі порушення кредитодавцем, новим кредитором та/або колекторською компанією законодавства у сфері споживчого кредитування, у тому числі порушення вимог щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимог щодо етичної поведінки), а також: на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої споживачу у процесі врегулювання простроченої заборгованості.

Аналіз тексту кредитного договору дозволяє дійти висновку, що не всі норми зазначеної статті закону були втілені у кредитній угоді. Так, у кредитному договорі відсутні наступні умови, передбачені ст.12 Закону, а саме: Мета отримання кредиту, Строк, на який видається кредит, Тип процентної ставки (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів, Інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит, Порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту, Порядок дострокового повернення кредиту Відповідальність сторін за порушення умов договору.

Як бачимо, з 15 пунктів обов`язкових умов договору про споживчий кредит не знайшли свого відображення 8 (вісім) пунктів. Відповідно до абзацу 2 частини 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.

Крім того, у деяких пунктах кредитної угоди міститься посилання на Договір комплексного банківського обслуговування (зазначений у преамбулі, а далі у тексті-Договір), та Тарифи банку, які, у свою чергу, посилаються на інтернет-сторінку банку. Проте, ані текст договору, ані Тарифи до позовної заяви не додані, що не дає можливості визначитися з реальними умовами угоди тому просить Відмовити ТОВ ФК «Профіт Капітал» у задоволенні позову.

Таков Відповідачем було надано Заперечення на Відповідь на Відзив, де він зазначив, що відповідно до п.1 ст.179 ЦПК України позивач надає суду не заперечення, а відповідь на відзив натомість представник позивач надав до суду заперечення а на відповідь на відзив, що є процесуальним порушенням.

У відзиві на позовну заяву було вказано на численні порушення норм частини 1 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», яких припустився AT «Ідея банк» при укладанні та виконанні кредитного договору з відповідачем, ОСОБА_1 , а Відповідно до абзацу 2 частини 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Однак, позивач, ТОВ ФК «Профіт Капітал» у своєму поясненні у справі не висунув жодного заперечення проти правової позиції, викладеної у відзиві на позов. Натомість, позивач просто продублював тези, викладені ним у позовній заяві, не надавши жодної нової інформації, не надавши жодного доказу для спростування доводів відповідача.

Відповідно до п.4 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування», Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу.

Тобто, закон пов`язує обов`язок дострокового погашення кредиту з отриманням позичальником від кредитодавця (правонаступника) вимоги про дострокове погашення кредиту. Строк погашення відраховується не з дати направлення боржнику повідомлення про вимогу, а саме з дня отримання такого повідомлення. Однак, жодного доказу виконання цієї норми надано не було. Проте, суду було надано копію зведеного списку відправлень, у якому взагалі відсутнє прізвище « ОСОБА_3 ».

Позивачем було надано суду виписку з рахунку на ім`я ОСОБА_1 , як доказ наявності заборгованості та її розміру. Виписка з рахунку є документом бухгалтерської звітності. У ньому відображуються усі операції, зокрема, видача кредиту, погашення кредиту, нарахування процентів, погашення процентів, тощо.

Однак, ця виписка містить цілу низку незрозумілостей, а саме: Виписка датована періодом з 01.06.2016 року по 03.12.2020 року, у той час, як кредит було видано у 2017 році. Відсутній зв`язок між випискою та кредитною угодою № С 16.21673663 від 01.08.2017 року. Так, у виписці з рахунку кредитна угода не згадується взагалі. У виписці зазначаються операції за картою НОМЕР_1 , однак, невідомо, чи пов`язана ця карта з вищеназваною кредитною угодою. У виписці містяться посилання на угоду №40.80.003940 від 30.09.2017 року, яку ОСОБА_1 ніколи не укладав і текст якої не міститься у матеріалах цивільної справи. У виписці взагалі відсутні відомості про нарахування та сплату процентів, що робить взагалі незрозумілим безпідставне нарахування процентів, за таких підстав у суду є всі підстави для відмови у задоволенні позовних вимог, на чому і наполягає Відповідач.

4. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи.

19.05.2022 року до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» з позовною заявою до ОСОБА_2 «про стягнення заборгованості».

19.05.2022 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддям, справу передано в провадження судді Івченко Т.П.

10.06.2022 року ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито провадження по справі та справу призначеного до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

27.07.2022 року Представником позивача через канцелярію суду подано клопотання про доручення доказів до матеріалів справи в підтвердження понесених судових витрат на отримання професійної правничої допомоги.

03.08.2022 року представником Відповідача, адвокатом Шишкіним В.М. через канцелярію суду було надано заяву про можливість ознайомлення з матеріалами справи, в той же день він був ознайомлений з матеріалами справи, про що залишив запис написану власноруч на поданій заяві.

08.08.2022 року представником Відповідача, адвокатом Шишкіним В.М. через канцелярію суду було надано заяву про надання часу для підготовки Відзиву на позов.

08.08.2022 року представником Відповідача, адвокатом Шишкіним В.М. через канцелярію суду було подано Відзив на позовну заяву.

28.09.2022 року Представником позивача через канцелярію суду подано Пояснення по справі, які судом розцінюються як Відповідь на Відзив на позов, до якого було додано Паспорт споживчого кредити, який підписаний Відповідачем.

04.10.2022 року представником Відповідача, адвокатом Шишкіним В.М. через канцелярію суду було подано заяву про ознайомлення з Відповіддю на Відзив.

04.10.2022 року представником Відповідача, адвокатом Шишкіним В.М. через канцелярію суду було подано заяву в якій він просить надати час для підготовки заперечень на Відповідь на відзив, яку він з додатками отримав в суді.

19.10.2022 року Відповідачем через канцелярію суду подано Заперечення на Відповідь на Відзив на позов.

Розгляд справи по суті відбувся 29.11.2022 року

В судове засідання сторони не з`явились.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.

5. Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що 01.08.2017 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем укладено угоду № С16.216.73663 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної Картки (а.с. 5).

Відповідно до п. 2 Угоди, банк відкриває поточний рахунок № НОМЕР_2 у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту міжнародну картку MasterCard World терміном дії 2 роки з моменту її випуску.

Згідно пп. 3.1., 3.2., 3.3. п. 3 Угоди, максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 гривень. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 8000,00 гривень. Відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48.0000% річних.

В пп. 3.4. п. 3 Угоди закріплено, що розмір обов`язкового мінімального платежу встановлюється тарифами банку. Дата сплати обов`язкового мінімального платежу за кредитною лінією за попередній розрахунковий період - до останнього операційного дня платіжного періоду, який починається з дня, наступного за останнім днем попереднього розрахункового періоду, і закінчується на 30 день з моменту закінчення попереднього розрахункового періоду. Про суму коштів, які складають обов`язковий щомісячний платіж, банк щомісячно інформуватиме клієнта за допомогою SMS-повідомлення, що надсилається на абонентський номер клієнта, вказаний ним в заяві на приєднання.

Згідно виписки зробленої виконавцем АТ «Ідея Банк» з рахунку НОМЕР_2 , IBAN НОМЕР_3 з 01.06.2016 року по 03.12.2020 року вбачається що станом на 13.07.2018 року значення дебету - 9062,79 гривень, значення кредиту - 9062,79 гривень. (а.с. 6-7)

З довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № С16.216.73663 від 01.08.2017 року станом на 03.12.2020 року, заборгованість становить 20930,88 гривень, яка складається з: заборгованості за основним боргом - 8000,00 гривень, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 12930,88 гривень. (а.с. 8)

03.12.2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено Договір факторингу № 12/90, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «ФК «Профіт Капітал» права вимоги до боржників зазначених в Реєстрі боржників який є додатком до Договору факторингу та є невід`ємною його частиною. (а.с. 16-18)

З копії платіжного доручення, ID 28807767 від 19.10.2020 року та платіжного доручення ID 28989612 від 03.12.2020 року вбачається, що ТОВ «ФК «Профіт Капітал» свої зобов`язання перед АТ «Ідея Банк» за Договором факторингу виконало. (а.с. 22, 23)

ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зареєстровано в установленому чинним законодавством порядку, що підтверджується копією Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серії НОМЕР_4 , виданого 20.10.2015 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, реєстраційний номер 13103217, код фінансової установи 13 (а.с. 25).

З копії додатку до Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи (невід`ємна частина Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи) № 647 серія ФК ТОВ «ФК «Профіт Капітал» має право здійснювати без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства види фінансових послуг, зокрема факторинг. (а.с. 26)

Відповідно до розрахунку 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку з неповерненням відповідачкою кредитної заборгованості за кредитним договором № КД. С16.216.73663 за період з 03.12.2020 року по 10.01.2022 року, розмір 3% річних складає 677,68 гривень, розмір інфляційних витрат складає 2114,02 гривень. (а.с. 9)

На підтвердження спроби досудового врегулювання спору представником надано копію Досудової вимоги щодо дострокового стягнення заборгованості № 283/2021 від 30.11.2021 року про дострокове повернення простроченої суми заборгованості у розмірі 20930,88 гривень (а.с. 10), де зазначено, що кінцевий термін повернення грошових коштів є 3ти денний термін з моменту отримання цієї вимоги, та яка була направлена відповідачу 06.12.2021 року (а.с. 11)

На підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу представником позивача долучено копію акту № 1 прийому-передачі від 18.10.2021 року реєстру боржників за договором про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28.09.2021 року (а.с. 40-41), копію акту № 1 прийому передачі наданої правової допомоги від 01.06.2022 року (а.с. 38-39), копію платіжного доручення № 9641 від 05.07.2022 року (а.с. 43).

5. Правові норми законодавства застосовані судом, висновки та мотиви прийнятого рішення.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 18 ЦПК України встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 95 ЦПК України передбачає, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приписами п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а ч. 2 вказаної статті передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно положень ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в ст. 530 ЦК України вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). Цивільно-правове зобов`язання - це правовідношення, в якому одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. З цього визначення випливає, що цивільно-правове зобов`язання - це таке правовідношення, в якому правомочна особа діє як кредитор, а зобов`язана особа - як боржник.

Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов.

У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч. 2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11.09.2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18), договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Обґрунтовуючи право на стягнення заборгованості, позивач надав суду копію Угоди С16.216.73663 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки від 01.08.2017 року, виписку з 01.06.2016 року по 03.12.2020 року та довідку-розрахунок заборгованості, при цьому, суд наголошує, що доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості є рішення суду, що вступило в законну силу або документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм чинного законодавства. Виписку з 01.06.2016 року по 03.12.2020 року, яка зроблена самим банком та довідка-розрахунок заборгованості, як докази розміру заборгованості, суд не приймає до уваги, оскільки вони не є первинним документом бухгалтерського обліку, що вміщує записи про здійснені операції, розрахунок суми заборгованості, а є тільки набором арифметичних дій, не підтверджений жодним належним та допустимим доказом у відповідності до ст.ст. 77-78 ЦПК України. Разом з тим нормами Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 04.07.2018 № 75 встановлено основні вимоги щодо бухгалтерського обліку та бухгалтерського контролю, щодо змісту та форми первинних документів під час здійснення операційної діяльності в банках України. У відповідності до розділу 4 Положення «Про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою Правління НБУ від 18 червня 2003 № 254 (надалі «Положення 254») операції, які здійснюють банки, мають бути належним чином задокументовані. Підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи. Розділом 5 Положення 254 передбачено, що банки обов`язково мають складати особові рахунки та виписки з них. Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. У п. 5.6 Положення 254 підкреслюється, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Із змісту наведених норм вбачається, що рух операцій по особовому рахунку має підтверджуватись випискою по особовому рахунку, яка має містити визначений перелік обов`язкових реквізитів.

З наданих позивачем документів вбачається, що доказів того, що на поточний рахунок відповідача було зараховано кредитні кошти згідно Угоди С16.216.73663 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної лінії від 01.08.2017 року, позивачем надано не було. Жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які б вказували на існування у відповідача перед ПАТ «Ідея Банк» заборгованості за угодою матеріали справи не містять. У справі немає, копії акту приймання-передачі документів (в тому числі в електронному вигляді), що підтверджують право грошової вимоги відповідно до договору факторингу, а ні копії документу, на підтвердження повідомлення боржника про відступлення права грошової вимоги, а ні документу (довідки, виписки по рахунку тощо) про ненадходження від відповідача грошових коштів відповідно до ст. 1082 ЦК України для виключення подвійного стягнення, а ні виписки по рахунку позичальника за період, який включає період кредитування.

Сам лише бездоказовий факт констатації наявності заборгованості не може слугувати підставою для задоволення позову. Перехід права вимоги та формалізація певного розміру заборгованості у договорі факторингу № 12/90 від 03.12.2020 року, не звільняє ТОВ «ФК «Профіт Капітал» від доказування наявності у відповідача заборгованості за Угодою С16.216.73663 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної лінії від 01.08.2017 року та її розміру. Відповідач не є стороною Договору факторингу № 12/90 від 03.12.2020 року, тобто визначений у зазначеному Договорі розмір заборгованості із ним не узгоджувався, його обґрунтованість ним не перевірялась.

Окрім цього позивачем не надано обґрунтування різниці в терміні дії міжнародної платіжної картки MasterCard World - 2 роки та кінцевим терміном погашення заборгованості, зазначеним в Досудовій вимозі щодо дострокового стягнення заборгованості. Інформації щодо пролонгації угоди та перевипуск платіжної картки на ім`я відповідачки матеріали справи не містять. Між кінцевою датою терміну дії картки (01.08.2019 року) та укладенням договору факторингу (03.12.2020 року) минуло більш ніж 1 (один) рік.

Про те, що сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову йдеться у Постанові ВСУ від 27.05.2020 року у справі № 2-879/13. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах - зазначає Суд. Окрім цього Суд зауважив, що сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).

Оскільки наявність та розмір заборгованості за використаними коштами отриманими в позику не підтверджено на підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги не є обґрунтованими та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

6. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на те, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Профіт Капітал» про стягнення заборгованості, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись вимогами ст.ст. 10, 76, 141, 259, 260, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позов у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 «про стягнення заборгованості» - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Повний текст рішення був складений у строк передбачений ч. 6 ст. 259 ЦПК України, 05.12.2022 року.

Сторони по справі:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», , юридична адреса реєстрації: 04071, міст Київ, вулиця Набережно-Лугова, будинок № 8,

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 05 грудня 2022 року.

Суддя Івченко Т. П.