ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 646/5878/20 Номер провадження 22-ц/814/3020/22Головуючий у 1-й інстанції Шелест І. М. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» на рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 06 жовтня 2021 року (час ухвалення судового рішення 06 жовтня 2021 року з 12:45:33 до час і дата не зазначені; дата виготовлення повного текста судового рішення 11 жовтня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання припиним права іпотеки припиненим та визнання договорів недійсними.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, який в подальшому уточнила, просила ухвалити рішення, яким припинити право іпотеки ТОВ «Фінансова компанія «Маніту» на житловий будинок АДРЕСА_1 , на підставі іпотечного договору від 14.03.2005р., укладеного між ОСОБА_2 та Акціонерним банком «Факторіал-Банк», посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Милицею М. Л., зареєстрований в реєстрі за № 672, і припинити обтяження за цим іпотечним договором в Державному реєстрі; визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги № GL3N016398 від 24.02.2020р. між ПУАТ «ФІДОБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «МАНІТУ»; визнати недійсним договір про відступлення прав за іпотечним договором між ПУАТ «ФІДОБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «МАНІТУ» від 24.02.2020р., посвідчений приватним нотаріусом КМНО Толочко Я.М., зареєстрований в реєстрі за №96.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_2 у повному обсязі виконав основне зобов`язання за кредитним договором, що підтверджується судовими рішеннями в інших справах, а це є підставою для припинення іпотеки відповідно до ч.1 ст.599 ЦК України та ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеку».

Договори про відступлення прав вимоги та про відступлення прав за іпотечним договором підлягають визнанню недійсними, оскільки на момент їх укладення такого права вимоги вже не існувало. Позивач зазначив, що як співвласник іпотечного майна є іпотекодавцем в силу закону та, відповідно, має право звернутися до суду з такими вимогами для захисту своїх прав.

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 06 жовтня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Фідобанк», ТОВ «ФК «Маніту» задоволено повністю.

Припинено право іпотеки ТОВ «ФК «МАНІТУ», а саме: право іпотеки нерухомого майна - житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, житлова площа 238,6 кв. м., загальна площа 528,8 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яка встановлена на підставі іпотечного договору від 14.03.2005р., укладеного між ОСОБА_2 та АБ «Факторіал-Банк», посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Милицею М.Л., зареєстрований в реєстрі за №672; припинено обтяження за цим іпотечним договором: номер запису про іпотеку: 37643113, номер запису про обтяження: 37643188, номер запису про іпотеку: 35637513 (спеціальний розділ).

Визнано недійсним договір про відступлення прав вимоги № GL3N016398 від 24.02.2020р., укладений між ПАТ «ФІДОБАНК» та ТОВ «ФК «МАНІТУ».

Визнано недійсним договір про відступлення прав за іпотечним договором, укладений між ПАТ «ФІДОБАНК» та ТОВ «ФК «МАНІТУ» 24.02.2020р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я. М., зареєстрований в реєстрі за № 96.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «МАНІТУ», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що висновки суду про виконання боржником зобов`язань за укладеними договорами суперечить фактичним обставинам, оскільки у межах розгляду справи №646/7301/13 звернуто стягнення на іпотечне майно у рахунок заборгованості, яку суд визначив у національній валюті, тоді як кредит був виданий у доларах США, отже боржник мав повернути заборгованість саме у валюті, визначеній кредитним договором.

Судом не врахована стала судова практика, згідно якої нявність рішення суду про стягнення заборгованості не є підставою для припинення грошового зобов`язання.

Наголошується, що цивільним закнодавством не передбачено такого способу захисту права як припинення права іпотеки.

Суд проігнорував істотну обставину, а саме те, що після набуття права вимоги за кредитним та іпотечним договорами ТОВ «ФК «МАНІТУ» у встановленому законом порядку зареєстрував за собою право власності на предмет іпотеки спірну садибу, тобто іпотека припинила свою дію, а надана позивачем світлокопія наказу Міністра Юстиції України у відповідності до ст.95 ЦПК України не є доказом.

З огляду на те, що договір відступлення права вимоги не створює для позивача безумовного обов`язку сплатити борг, та, враховуючи недоведеність факта виконання зобов`язань за кредитним договором, відсутні підстави для задоволення вимог про визнання недійсними договорів відступлення прав вимоги.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2021 року справу передано в провадження колегії суддів Харківського апеляційного суду.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 10.01.2022 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою цього ж суду від 18.01.2022 року закінчено підготовчі дії у справі, справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 01.08.2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М.

Відзив на апеляційну скаргу судом не отриманий.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав:

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що 11.03.2005р. між АБ «Факторіал Банк» і ОСОБА_2 укладено кредитний договір на надання кредитної лінії без права відновлення №121-п/05, згідно якого АБ «Факторіал Банк» надав ОСОБА_2 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти у суми 114 000,00 доларів США зі сплатою за використання кредитом процентів в розмірі 17 % річних у валюті строком до 10.03.2010р. включно.

11.03.2005р. для забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між АБ «Факторіал Банк» та ОСОБА_2 укладений договір іпотеки житлового будинку АДРЕСА_1 (надалі - спірний будинок), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Милицею М. Л., зареєстрований в реєстрі за № 672.

11.03.2005р. для забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між АБ «Факторіал Банк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки.

03.11.2010 рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова по справі № 2-3414/10 за позивачем у цій справі ОСОБА_1 , визнано право власності на 1/2 частину спірного будинку.

АБ «Факторіал Банк» реорганізовано в ПАТ «СЕБ Банк», який в подальшому перейменовано в ПУАТ «Фідобанк».

11.11.2013р. рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова у справі № 646/7301/13-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 08.09.2014р., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 121-п/05 від 11.03.2005р. в сумі 450 238,24 грн, яка складається із заборгованості в гривнях 143 600,38 грн та в доларах США 38 363,30 (еквівалент в національній валюті 306 637,86 грн) звернуто стягнення на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що є предметом іпотеки та розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 ОСОБА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів, за ціною, визначеною на підставі звіту про оцінку майна суб`єкта оціночної діяльності в процедурі виконавчого провадження.

З мотивувальної частини вказаного рішення суду від 11.11.2013р. вбачається, що Банк визначив загальну заборгованість за кредитом у сумі 450 238,24 грн і саме такий розмір заборгованості ОСОБА_2 перед банком суд вважав встановленим (абзац 10 сторінки 2 рішення суду).

У Червонозаводському ВДВС Харківського МУЮ перебувало виконавче провадження № 47638471 з примусового виконання рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 11.11.2013р. по справі № 646/7301/13-ц.

08 серпня 2015р. ОСОБА_2 відповідно до квитанцій №966253551_876136558 сплачено 495 322,06 грн заборгованості за ВП № 47638471.

18.08.2015р. постановою державного виконавця виконавче провадження № 47638471 з примусового виконання виконавчого листа № 646/7301/13-ц, виданого 20.10.2014р., закінчено на підставі п.8 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що заборгованість, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій сплачені в повному обсязі.

23.06.2016р. рішенням Київського районного суду м. Харкова у справі № 640/15383/15-ц задоволено позовні вимоги ПУАТ «Фідобанк» до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (поручителя) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 121-п/05 від 11.03.2005р.: стягнуто солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 заборгованість за договором кредиту у розмірі 355 757,99 грн - курсова різниця, 8 992,41 грн доларів США, що згідно курсу НБУ складає 192 668,70 грн - заборгованість за відсотками, 203 402,66 грн заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків, а всього 751 829,35 грн.

24.01.2017р. рішенням Апеляційного суду Харківської області рішення Київського районного суду м.Харкова від 23.06.2016р. скасоване, ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову: стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ПУАТ «Фідобанк» заборгованість за відсотками у сумі 8992,41 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 192 668,70 грн, та пеню в розмірі 30 000 грн, а всього 222 668,70 грн, також стягнуто судовий збір по 1 025 грн з кожного.

Рішенням суду апеляційної інстанції відмовлено у задоволенні позовної вимоги про стягнення курсової різниці та зменшено розмір пені. І в цій частині рішення суду апеляційної інстанції сторонами не оскаржувалося.

27.04.2018р. на виконання рішення Апеляційного суду Харківської області від 24.01.2017р. у справі № 640/15383/15-ц ОСОБА_2 сплачено 222 668,70 грн відповідно до квитанції № 0.0..1.

20.11.2019р. постановою Верховного Суду у справі № 640/15383/15-ц вищевказані рішення Київського районного суду м. Харкова від 23.06.2016р. та рішення Апеляційного суду Харківської області від 24.01.2017р. скасовані, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПУАТ «Фідобанк» до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Банку, Верховний Суд зазначив, зокрема, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочки виконання грошового зобов`язання.

02.06.2020р. ухвалою Київського районного суду м.Харкова у справі №640/15383/15/ц з ПУАТ «Фідобанк» на користь ОСОБА_2 порядку повороту виконання судового рішення Апеляційного суду Харківської області від 24.01.2017р. стягнуто грошові кошти у сумі 223 693,70 грн.

10.02.2020р. ПУАТ «Фідобанк» проведено електронні торги та на підставі Договору про відступлення прав вимоги № GL3N016398 від 24.02.2020р. відступлено право вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «ФК «Маніту».

Згідно додатку №1 до договору загальний розмір заборгованості на дату укладання договору: заборгованість за кредитними коштами: 16 900,24 доларів США, заборгованість за відсотками: 22 957,48 доларів США. Всього заборгованість складає: 39 857,72 доларів США, еквівалент в національній валюті: 974 640,83 грн.

24.02.2020р. між ПУАТ «Фідобанк» та ТОВ «ФК «Маніту» укладено Договір про відступлення прав за іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Толочко Я. М., зареєстрований в реєстрі за № 96.

06.08.2020р. право власності на іпотечне майно житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (раніше «Лібкнехта»), на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 53479977 від 06.08.2020р., прийнятого державним реєстратором Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І., зареєстровано за ТОВ «Фінансова компанія «МАНІТУ». Підстава для державної реєстрації - іпотечний договір, серія та номер: 672, виданий 14.03.2005р., видавник: Приватний нотаріус ХМНО Милиця М. Л.; договір про відступлення прав вимоги, серія та номер: RRP-4HIJ1KV17 96, видавник: Приватний нотаріус КМНО Толочко Я. М.; вимога, серія та номер: б, виданий 17.03.2020, видавник: Директор ТОВ "ФК "МАНІТУ" Безпалий С.О.; вимога, серія та номер: б/н, виданий 15.05.2020р., видавник: Директор ТОВ "ФК "МАНІТУ" Безпалий С. О.; вимога, серія та номер: б/н, виданий 06.06.2020р., видавник: Директор ТОВ «ФК «МАНІТУ» Безпалий С. О.

10.06.2021р. наказом Міністра юстиції України № 2090/5 за скаргою ОСОБА_2 скасовано рішення про державну реєстрацію № 53479977 від 06.08.2020р. та № 53839435 від 01.09.2020р. прийняті державним реєстратором Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності обставин, на які посилався позивач в обґрунтування заявлених вимог.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`заний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України).

За положеннями частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики у розмірі та порядку встановленому договором або на рівні облікової ставки НБУ, якщо інше не встановлено договором.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

За змістом статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Отже, у випадку настання строку виконання зобов`язання за кредитим договором, у тому числі і випадку, передбаченому ч.2 ст.1050 ЦК України, позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За змістом ст.11 ЗУ«Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України).

Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (ст.599 ЦК України).

Оскільки ст.599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики ці зобов`язання вважаються припиненими.

Відповідно до положень ст.17 ЗУ «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

За системним аналізом зазначених норм права іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі виконання.

При цьому законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом виконанням основного зобов`язання.

Отже, за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про стягнення заборгованості та припинення у зв`язку із цим основного зобов`язання іпотека припиняється.

Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» в редакції, чинній на час укладення іпотечного договору).

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Відповідно до статті 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами в реалізації власником права розпорядження відповідним майном.

Наведені висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 127/26402/20 з подібними фактичними обставинами і відповідними правовідносинами.

У постанові ВП ВС від 15 вересня 2022 року (справа №910/12525/20) викладені так правові висновки.

«139. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.

140. Аналогічно відступлення припиненого права вимоги (тобто майнового права вимоги, якого не існує на момент укладення відповідного договору у будь-якого суб`єкта) також не створює жодних правових наслідків для особи - власника майна, яке було обтяжено іпотекою.

142.Велика Палата Верховного Суду зауважує, що позов про визнання правочину недійсним є способом захисту прав позивача, а не способом захисту інтересу у правовій визначеності, на який вказує позивач. Натомість відповідно до практики Великої Палати Верховного Суду інтерес позивача у правовій визначеності може захищатися, зокрема, позовом про визнання права або позовом про визнання відсутності права.

143. Так, у постанові від 27.11.2018 у справі № 905/2260/17 (пункти 58, 59) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що приписами, зокрема, статті 16 ЦК України, не передбачено такого способу захисту права та інтересу, як визнання договору припиненим, а реалізація такого способу захисту, як зміна або припинення правовідносин, може відбуватися шляхом розірвання договору. На підставі наведеного Велика Палата Верховного Суду вказала, що позивач прагне досягти правової визначеності, тобто прагне підтвердження судом припинення прав. Водночас згідно з абзацом другим частини другої статті 20 ГПК України у цьому разі належним способом захисту є визнання відсутності права відповідача.

144.Велика Палата Верховного Суду бере до уваги, що такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання права, що визначений у пункті 1 частини другої статті 16 ЦК України, означає як наявність права, так і його відсутність. Визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності. Така правова позиція відображена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.12) та від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (пункти 54-56).

145. У пункті 57 постанови від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц Велика Палата Верховного Суду виснувала, що для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку, зокрема, у таких випадках:

кредитор у таких правовідносинах без звернення до суду з відповідним позовом може звернути стягнення на майно особи, яку він вважає боржником, інших осіб або інакше одержати виконання поза волею цієї особи-боржника в позасудовому порядку;

особа не вважає себе боржником у відповідних правовідносинах і не може захистити своє право у межах судового розгляду, зокрема, про стягнення з неї коштів на виконання зобов`язання, оскільки такого судового розгляду кредитор не ініціював (наприклад, кредитор надсилає претензії, виставляє рахунки на оплату тощо особі, яку він вважає боржником).

146.Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите (пункт 64 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц).

147.Отже, за наявності вказаних обставин власник майна не позбавлений права звернутися з вимогою, зокрема, про визнання права іпотеки відсутнім і саме такий спосіб захисту може бути належним та ефективним у спірних правовідносинах.»

У справі, що переглядається, встановлено і визнається учасниками справи, що після настання строку виконання зобов`язання з повернення кредитних коштів за укладеним кредитним договором ПАТ «Фідобанк» (кредитор) реалізував своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки, визначивши самостійно суму заборгованості з урахуванням процентів, штрафних санкцій у національній валюті (рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 11.11.2013р. у справі № 646/7301/13-ц).

У межах примусового виконання рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 11.11.2013р. позичальник ОСОБА_2 сплатив усю суму заборгованості, у зв`язку з чим виконавче провадження було закрито.

У подальшому (вересень 2015 року) ПАТ «Фідобанк», вважаючи, що зобов`язання ОСОБА_2 за кредитним договором не припинені, пред`явило у суд позов про стягнення із боржника та поручителя заборгованості за кредитним договором (справа №640/15383/15-ц).

Постановою Верховного Суду від 20 листопада 2019 року судові рішення у справі №640/15383/15-ц скасовані, ухвалено нове рішення, яким ПАТ «Фідобанк» відмовлено у задоволенні позову.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 02 червня 2020 року у справі 640/15383/15-ц допущено поворот виконання рішення стягнуто із ПАТ «Фідобанк» на користь ОСОБА_2 кошти, сплачені на виконання рішення Апеляційного суду Харківської області від 24 січня 2017 року.

На момент звернення до суду із цим позовом відповідачем (правонаступником кредитора), не було вчинено дій щодо припинення іпотеки у зв`язку із повним погашенням боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою, а обов`язок в іпотекодавця щодо безпосереднього звернення до іпотекодержателя із заявою про припинення обтяження відсутній.

Враховуючи наведені обставини, слід визнати обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що після сплати ОСОБА_2 у межах виконавчого провадження визначеної судовим рішенням суми заборгованості у серпні 2015 року як основне (за кредитним договором), так і похідне (за іпотечним договором) зобов`язання були припинені шляхом виконання, проведеного належним чином.

Відповідно, на час укладення договорів про відступлення прав вимог - лютий 2020 року, зобов`язання за кредитним договором і за іпотечним договором були припинені.

У справі, також встановлено, що ТОВ «ФК «Маніту» як правонаступник кредитора (ПАТ «Фідобанк») у позасудовому порядку зареєструвало на себе право власності на предмет іпотеки згідно рішень державного реєстратора №53479977 від 06.08.2020 року і №53839435 від 01.09.2020 року, які у подальшому були скасовані наказом Міністра юстиції України № 2090/5 від 10.06.2021 року (т.1 а.с.226-231), при цьому доводи апеляційної скарги про неналежність поданої суду копії документа до уваги не приймаються, оскільки як копія наказу від 10.06.2021 року, так і копія висновку… від 25.05.2021 року мають ідентифікуючі реквізити.

Окрім того, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року (справа № 520/16243/21) ТОВ «Фінансова компанія «Маніту» відмовлено у задоволенні позову про визнання незаконним і скасування наказу Міністра юстиції України №2090/5 від 10.06.2021 року.

Метою пред`явленого позову є захист інтересу позивача у правовій визначеності, а не захист порушеного її права, тому, враховуючи задоволення вимоги про визнання припиненим права іпотеки і припинення обтяжень за іпотечним договором, заявлені вимоги про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги, якого вже не існувало, не є належним способом захисту, отже рішення суду першої інстанції у цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 06 жовтня 2021 року у частині задоволених позовних вимог про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги № GL3N016398 від 24.02.2020р., укладеного між ПАТ «ФІДОБАНК» та ТОВ «ФК «МАНІТУ», а також договору про відступлення прав за іпотечним договором, укладеного між ПАТ «ФІДОБАНК» та ТОВ «ФК «МАНІТУ» 24.02.2020р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М., зареєстрованого в реєстрі за № 96, скасувати, ухвалити у цій частині нове рішення.

ОСОБА_1 відмовити за недоведеністю у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги № GL3N016398 від 24.02.2020р., укладеного між ПАТ «ФІДОБАНК» та ТОВ «ФК «МАНІТУ», і визнання недійсним договору про відступлення прав за іпотечним договором, укладеного між ПАТ «ФІДОБАНК» та ТОВ «ФК «МАНІТУ» 24.02.2020р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М., зареєстрованого в реєстрі за № 96.

В іншій частині рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 06 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 09 листопада 2022 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов