Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.05.2022 Справа №607/20787/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання - Бублінської О.Ю.,

позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Крамар Уляни Петрівни, представника відповідачки адвоката Федчишина Григорія Степановича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 пред`явив до суду позов до відповідачки ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, у якому просить визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком ОСОБА_1 . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 20 липня 2013 року він перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою ОСОБА_2 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_3 . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2017 року розірвано шлюб між ним та відповідачкою. Після розірвання шлюбу вони не дійшли згоди з приводу визначення місця проживання дитини. На даний час їх неповнолітній син ОСОБА_5 залишився проживати із прабабусею (бабусею відповідачки ОСОБА_2 ), яка займається вихованням дитини, незважаючи на те, що є особою похилого віку, оскільки відповідачка виїхала за кордон. Так, позивач вважає, що оскільки відповідачка не займається вихованням дитини та проживає за межами України, їх неповнолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повинен проживати разом із ним. При цьому вказує, що він працює у ТОВ «Шредер» та займає посаду складальник електронних машин та апаратів. Графік роботи дозволяє йому займатись вихованням дитини. За своїм станом здоров`я та майновим станом він може належним чином забезпечувати дитину усім необхідним. При цьому, по даний час він купляє сину, одяг, іграшки та все необхідне для його розвитку. Також зазначає, що незважаючи на те, що неповнолітній син ОСОБА_5 проживає разом із прабабусею, проте, від народження і по даний час зареєстрований разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному помешканні для сина облаштована окрема кімната зі всіма зручностями для нормального відпочинку, навчання та сну. Також, зазначає, що у дитини є проблеми зі здоров`ям, а тому оскільки матір проживає за кордоном та не займається розвитком та вихованням сина, то проживання дитини разом із прабабусею похилого віку позбавляє дитину можливості на нормальний розвиток. Покликаючись на те, що відповідачка, проживаючи за кордоном, не може надати сину належного виховання та забезпечувати його гармонійний розвиток, вважає, що визначення місця проживання дитини разом із ним сприятиме якнайкращим інтересам дитини, у зв`язку із чим просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 вересня 2019 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Від представника відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Федчишин Г.С. надійшов до суду відзив на позов, у якому зазначає, що від народження неповнолітній син ОСОБА_5 проживав разом із матір`ю ОСОБА_2 та її родичами. Матір дитини відвідувала гуртки, приймала участь у новорічних заходах, відвідувала заняття по підготовці сина до школи. Відповідачка працювала викладачем в ЗОШ №16 м. Тернополя, однак, після розірвання шлюбу змушена була виїхати на заробітки за кордон. Проте, відповідачка виїхала не на постійне місце проживання, а лише на тимчасову роботу задля того, щоб мати змогу належним чином забезпечувати неповнолітнього сина ОСОБА_5 усім необхідним. Також, представник відповідачки не погоджується із висновком органу опіки та піклування, обґрунтовуючи тим, що комісія не у повному складі, без обстеження житлово-побутових умов проживання дитини, без проведення бесіди з матір`ю дитини та родичами, без будь-якого обговорення та дослідження документів зі сторони матері малолітньої дитини прийняла рішення про визначення місця проживання дитини за адресою проживання батька. Так, представник відповідачки вважає, що висновок комісії щодо визначення місця проживання дитини є необґрунтованим і не може братися до уваги при ухваленні судом рішення, оскільки батько дитини, як до, так і після розлучення із відповідачки фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Покликаючись на те, що при визначенні місця проживання дитини слід виходити із принципу забезпечення якнайкращих інтересів дитини, просив відмовити у задоволенні позову.

Також, від відповідачки ОСОБА_2 на електронну адресу суду надійшла заява, у якій вона вказує, що поки вона змушена працювати за кордоном їх спільний із відповідачем син ОСОБА_5 проживає із її батьками та бабусею у м. Тернополі, з якими йому затишно і комфортно. При цьому, ще за час перебування у шлюбі відповідач не цікавився життям сина, по даний час він не допомагає дитині матеріально. Також зазначає, що у позивача неналежні умови проживання для дитини, оскільки квартира у якій він проживає належить його батькам, та є малою за площею. За вказаних обставин просила відмовити у задоволенні позову та залишити місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_5 разом із нею.

02 лютого 2021 року судом закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті, про що постановлено ухвалу суду, занесену до протоколу судового засідання.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Крамар У.П. позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. При цьому позивач вказав, що на даний час позбавлений можливості бачитися з сином, оскільки на прохання відповідачки надав письмовий дозвіл на тимчасовий виїзд сина за кордон, терміном півтори місяці, натомість, відповідачка забрала сина і не привезла в Україну по даний час.

Представник відповідачки - адвокат Федчишин Г.С., так само у попередньому судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 , у судовому засіданні заперечили проти позовних вимог та просили відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, з підстав, викладених у відзиві на позов.

Від третьої особи - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, у якій зазначають про підтримання у повному обсязі висновку органу опіки та піклування, який прийнятий з урахуванням якнайкращих інтересів дитини.

Судом установлено:

Позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 вступили у зареєстрований шлюб 20 липня 2013 року, про що складено актовий запис №1071 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції.

ІНФОРМАЦІЯ_2 від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 25 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №1753.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2017 року, ухваленим у цивільній справі №607/5126/17, розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно викладених у позові обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, після розірвання шлюбу сторони не змогли дійти згоди з приводу визначення місця проживання дитини. На даний час, відповідачка проживає за кордоном, а їх неповнолітній син ОСОБА_5 залишився проживати із прабабусею (бабусею відповідачки ОСОБА_2 ), яка займається вихованням дитини, незважаючи на те, що є особою похилого віку та не може належним чином здійснювати догляд за малолітньою дитиною.

Як убачається із виробничої характеристики, виданої 12 серпня 2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Шредер», з 2016 року по даний час ОСОБА_1 працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Шредер» на посаді складальника електричних машин та апаратів з покладанням обов`язків бригадира складальної дільниці. За вказаний період ОСОБА_1 встиг зарекомендувати себе вдумливим фахівцем, ініціативним працівником, який успішно справляється зі своїми посадовими обов`язками. Прагнучи до освоєння нових знань дуже активно бере участь в заходах, спрямованих на підвищення кваліфікації. Трудову дисципліну ніколи не порушував. Легко знаходить спільну мову з співробітниками, його можна вважати надійним товаришем і другом, готовим надати допомогу у скрутній ситуації. Не курить, не вживає спиртні та інші одурманюючі препарати. За роки на підприємстві стягнень не мав.

Відповідно до довідки про доходи №17, виданої 19 серпня 2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Шредер», ОСОБА_1 працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Шредер» на посаді складальника електричних машин та апаратів, загальна сума його доходу за період із лютого 2019 року по липень 2019 року становить 96654,58 гривень.

Із довідки №312, виданої 22 березня 2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Шредер» убачається, що у ОСОБА_1 встановлено наступний режим робочого часу: початок робочого дня - 07 година 30 хвилин; кінець робочого дня - 16 година; обідня перерва - з 12 години 30 хвилин до 13 години; технологічна перерва: з 10 години 30 хвилин до 10 години 40 хвилин та з 15 години 00 хвилин до 15 години 10 хвилин; вихідні дні: субота, неділя.

Згідно довідки №3308, виданої 08 серпня 2019 року ДП «Дружба сервіс-житло 2» ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ним за вказаною адресою зареєстрований син - ОСОБА_3 .

Як убачається із характеристики на ОСОБА_1 , виданої директором ДП «Дружба сервіс-житло 2», ОСОБА_1 зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За час проживання за даною адресою, скарг від сусідів та мешканців будинку на ОСОБА_1 в ДП «Дружба сервіс - житло 2» не надходило.

Відповідно до Довідки №3415, виданої 13 серпня 2019 року Комунальним некомерційним підприємством «Тернопільський обласний наркологічний диспансер», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на обліку та лікуванні не перебував.

Згідно довідки №358, виданої 13 серпня 2019 року Комунальним некомерційним підприємством «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради, ОСОБА_1 на диспансерному обліку не знаходиться і ознак психічного захворювання не виявляє.

Відповідно до інформації Управління освіти і науки Тернопільської міської ради за №707/03 від 17 квітня 2019 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований у Тернопільському навчальному закладі №31 Тернопільської міської ради.

Згідно довідки №267, виданої 20 грудня 2019 року Тернопільською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №27 імені Віктора Гурняка Тернопільської міської ради, ОСОБА_3 дійсно відвідує заняття школи по підготовці до першого класу «Джерельце» у Тернопільській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів імені Віктора Гурняка.

Як убачається із Довідки №6 виданої 26 грудня 2019 року Громадською організацією «Клуб спортивного танцю «Роял Денс плюс» ОСОБА_3 займається у танцювальному клубі ГО КСТ «Роял Денс плюс». Відвідування гуртка здійснюється у супроводі сестри - ОСОБА_7 , яка здійснює оплату за навчання, що становить 250 гривень у місяць.

Відповідно до характеристики на учня 1-Б класу ОСОБА_3 , наданої Тернопільською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №27 імені Віктора Гурняка Тернопільської міської ради від 11 січня 2021 року, ОСОБА_8 навчається в 1-Б класі Тернопільської ЗОШ І-ІІІ ступенів №27 ім. Віктора Гурняка. Безконфліктно працює в колективі, дотримується правил безпечної поведінки під час уроків та ігор, ввічливий, виявляє помірну активність на уроках, має проблеми з концентрацією. Зазвичай підготовлений до занять, висловлюється короткими реченнями, читає складами, повільно, добре обчислює в межах 10, охоче бере участь у групових іграх, програмований матеріал засвоює на середньому рівні. Хлопчик чутливий до критики, доброзичливий, поважає старших, потребує індивідуального підходу. До школи ОСОБА_3 супроводжує бабуся, інколи - тітка. Мама телефонувала, щоб дізнатися про успіхи сина в школі. У навчанні ОСОБА_5 допомагають бабуся та тітка, хлопчик доглянутий, відвідує групу продовженого дня, зі школи ОСОБА_5 забирає бабуся. Бабуся, дідусь та тітка приділяють належну увагу вихованню ОСОБА_3 .

Згідно Інформації, наданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» від 16 квітня 2019 року за №01.1-04/411, згідно медичної карти амбулаторного хворого №834 ОСОБА_1 перебуває на обліку з приводу хронічного гастродуоденіту.

Із наявної у матеріалах справи нотаріально засвідченої заяви убачається що позивач ОСОБА_1 надавав нотаріально засвідчену згоду на тимчасові поїздки за кордон малолітньому сину ОСОБА_3 у супроводі ОСОБА_9 у Польщу, Словаччину, Угорщину, Іспанію та інші країни Шенгенського договору і у зворотньому напрямку в період із 01 серпня 2019 року по 15 вересня 2019 року. (а.с.35)

Як убачається із характеристики наданої Тернопільською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №16 імені Володимира Левицького Тернопільської міської ради Тернопільської області на учителя Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №16 імені Володимира Левицького, ОСОБА_2 , ОСОБА_2 працювала у школі на посаді вчителя математики Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №16 імені Володимира Левицького з 02 вересня 2013 року по 18 серпня 2017 року. Зарекомендувала себе як високоосвічений та відповідальний педагог, надзвичайно порядна, толерантна і доброзичлива, користувалася повагою серед учнів, батьків та колег. Розумна і вимоглива, до учнів ставиться з розумінням, справедлива і ввічлива, постійно працювала над підвищенням свого фахового рівня.

Як установлено судом та не заперечується сторонами, відповідачка ОСОБА_2 після розірвання шлюбу із позивачем виїхала за кордон та на даний час проживає у м. Барселона, Королівство Іспанія.

Судом установлено, що між позивачем та родиною відповідачки існує конфлікт з приводу місця проживання неповнолітнього сина сторін ОСОБА_5 , про що свідчать наявні у матеріалах справи заяви та звернення позивача у Тернопільський ВП ГУ Національної поліції в Тернопільській області з приводу того, що батько та бабуся дружини відмовляють йому у зустрічах із сином ОСОБА_5 . (а.с. 23-29)

Згідно Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , орган опіки та піклування рекомендує визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із батьком ОСОБА_1 .

У вказаному Висновку зазначено, що батько дитини ОСОБА_1 повідомив, що бажає визначити місце проживання дитини разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 . Зі слів батька, мати дитини перебуває за межами України, родичі зі сторони матері чинять перешкоди у вихованні та лікуванні дитини. 17 січня 2020 року працівниками служби у справах неповнолітніх та дітей проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Трикімнатна квартира з усіма комунальними зручностями, зроблено ремонт. Для дитини відведено окрему кімнату, яка повністю обмебльована, робочий стіл, книги, комп`ютер, створено відповідні умови для повноцінного та гармонійного розвитку. Зареєстровані у вищезазначеній квартирі: ОСОБА_1 - батько дитини, ОСОБА_10 - бабуся дитини, ОСОБА_8 - дитина. З малолітнім ОСОБА_5 проведено бесіду, під час якої з`ясовано, що хлопчик проживає з бабусею та прабабусею, мати перебуває за кордоном, ОСОБА_5 за нею дуже скучає. З батьком ОСОБА_5 не проти бачитися і проводити вільний час. ОСОБА_5 виявив бажання проживати разом із бабусею. Мати дитини на засідання комісії не з`явилася. Представник матері повідомив про те, що вона заперечує щодо визначення місця проживання дитини з батьком, оскільки хлопчик вже 6 років проживає в оточенні родичів з її сторони, для нього створені всі умови для повноцінного розвитку.

Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради «Про затвердження висновку щодо визначення місця проживання дитини» №535 від 22 лютого 2020 року затверджено висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 вказала, що є бабусею відповідачки ОСОБА_2 та прабабусею малолітнього ОСОБА_5 . Після укладення шлюбу із позивачем її внучка ОСОБА_2 переїхала жити до нього, працювала вчителем математики, потім пішла у декретну відпустку, народила сина, через постійні суперечки із чоловіком вони шлюб розірвали, після чого вона змушена була виїхати за кордон на заробітки для того, щоб забезпечувати сина усім необхідним. На час поки ОСОБА_2 поїхала на заробітки за кордон, малолітній ОСОБА_5 залишився проживати разом із нею та своїми дідусем та тіткою (рідною сестрою відповідачки). Вони опікувалися дитиною, забезпечували усім необхідним, кошти на утримання дитини передавала її внучка ОСОБА_2 з-за кордону. Хлопчик був завжди доглянутий, охайний, підготовлений до шкільних занять. Позивач життям сина не дуже цікавився. Не заперечила виникнення конфліктних ситуацій через те, що позивач хотів брати ОСОБА_5 до себе додому у вихідні дні і з ночівлею, а вона заперечувала, оскільки дитина має ночувати лише вдома, такої ж думки дотримується і відповідачка.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні вказав, знайомий із позивачем давно, оскільки живуть неподалік на АДРЕСА_2 , тривалий час підтримують дружні відносини, є кумами. Вказав, що після одруження дружина позивача ОСОБА_2 переїхала жити до ОСОБА_1 у квартиру на АДРЕСА_2 , потім народилася дитина, через непорозуміння у сім`ї вони розлучилися та відповідачка переїхала з сином жити у свою квартиру на АДРЕСА_3 . Стверджує, що ОСОБА_1 є дуже хорошим батьком, добрим сім`янином, завжди піклувався про сина, турбувався про стан його здоров`я, оскільки у дитини є порушення мови та ортопедичні проблеми. Знає, що колишня дружина ОСОБА_1 виїхала за кордон, а син ОСОБА_5 залишився проживати із прабабусею. ОСОБА_1 хотів забрати сина до себе, однак родичі його колишньої дружини чинили йому у цьому перешкоди, з приводу чого він звертався в поліцію із відповідними заявами. Також, йому відомо, що позивач надав дозвіл на виїзд дитини за кордон тривалістю півтори місяця, проте, відповідачка вивезла дитину за кордон і по даний час не повернула.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні вказала, що добре знайома із позивачем, оскільки її він давній товариш її чоловіка,їх кум. Знає, що ОСОБА_1 є хорошим батьком, завжди купляв синові усе необхідне, надавав кошти на лікування. Після розірвання шлюбу із відповідачкою вони перебували у конфліктних відносинах, родичі його колишньої дружини забороняли ОСОБА_1 бачитися з сином, вони конфліктували, ОСОБА_1 звертався з цього приводу у поліцію.

Як установлено у судовому засіданні, порушуючи часові межі наданого позивачем згідно письмового дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон терміном півтори місяця, відповідачка забрала сина за кордон та не привезла назад в Україну.

Як убачається із довідки №252, виданої 16 квітня 2022 року закордонним навчальним закладом українська школа м. Барселона, ОСОБА_8 навчається у 2-А класі закордонного навчального закладу міжнародної української школи Українська школа «Мрія» м. Барселона (Королівство Іспанія).

У відповідності із вимогами ст.153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно ч. 1-2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно вимог ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

У відповідності із ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Вимогами ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України передбачено , що якщо мати та батько, що проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Частиною 4 ст.29 ЦК України, визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості ; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини не має розлучатися зі своєю матір`ю.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення, але насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно положень ст. 9 вказаної Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

При цьому поняття розлучення слід тлумачити з огляду на право одного з батьків на спілкування з дитиною та обов`язок другого батька надати можливість для такого спілкування.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 30 березня 2021 року при розгляді справи №542/1428/18 (провадження № 61-18612св19) зазначив, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Під час розгляду справи на підставі усіх зібраних доказів, судом установлено, що як мати, так і батько піклуються про неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак, між сторонами склалися конфліктні відносини з приводу визначення місця проживання дитини. На даний час, матір дитини вивезла сина за кордон у Королівство Іспанію та, незважаючи на те, що батьком дитини надавався дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон строком на півтори місяці, дитини в Україну не повернула.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 77 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд критично сприймає доводи представника відповідачки про те, що висновок органу опіки та піклування є необґрунтованим. Надаючи оцінку зазначеному Висновку, суд зауважує, що висновок прийнятий органом опіки та піклування в межах наданих законом повноважень, відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням якнайкращих інтересів дитини.

Разом із цим, суд зауважує, що матір дитини, у разі визначення місця проживання дитини з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування та участь у вихованні сина.

Беручи до уваги обставини справи, враховуючи висновок органу опіки та піклування, який прийнятий з урахуванням найкращих інтересів неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд приходить до переконання, що визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_1 буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, сприятиме його повноцінному вихованню та розвитку, відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що матір дитини - відповідачка ОСОБА_2 безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку сина, має право та обов`язок піклуватися про його здоров`я, стан розвитку, незалежно від того, з ким проживає дитина.

За положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 13, 133, 137, 141, 259, 263-265, 352, 354, 355, 356 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768,40 гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Дата складення повного тексту рішення суду 16 травня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, адреса місця знаходження - бульвар Тараса Шевченка,1, м. Тернопіль, .

Головуючий суддяЛ. М. Сливка