РІШЕННЯ
21 жовтня 2022 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Ступіної В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, придбаного під час шлюбу, стягнення грошової компенсації вартості частини майна,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, придбаного під час шлюбу, стягнення грошової компенсації вартості частини майна, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.09.2011 року між нею та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції від 03.09.2011 року, актовий запис № 296.
Від шлюбу сторони по справі дітей не мають.
Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.05.2021 року по справі № 335/2738/21, шлюб між сторонами розірвано.
Під час шлюбу сторонами по справі був придбаний транспортний засіб SUBARU FORESTER, державний номер НОМЕР_2 , сірого кольору, 2014 року випуску, VIN код НОМЕР_3 , який зареєстровано на ім`я позивачки ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 30.12.2020 року, що підтверджується листом Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області «Про надання інформації» від 06.04.2021 року за вих. № 31/8-К-128.
Позивач вказує, що на момент припинення їх шлюбних відносин, транспортний засіб знаходився у володінні та користуванні відповідача, як і всі документи на нього та комплект ключів від автомобіля.
31.03.2021 року вона звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до відповідача про витребування майна з чужого незаконного володіння.
25.05.2021 року ОСОБА_2 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із зустрічною позовною заявою про поділ спільного майна подружжя.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2021 року, по справі № 335/3536/21, сторонам було відмовлено у задоволенні їх позовних вимог.
Проте, незважаючи на відмову у задоволенні вказаних вимог сторін по справі № 335/3536/21, рішенням суду було встановлено, що транспортний засіб SUBARU FORESTER, державний номер НОМЕР_2 , сірого кольору, 2014 року випуску, VIN код НОМЕР_3 є спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який знаходиться у володінні та користуванні відповідача.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Станом на листопад 2021 року, вказаний транспортний засіб, оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та комплект ключів від автомобілю продовжують знаходитися у ОСОБА_2 . Доступ до транспортного засобу SUBARU FORESTER, державний номер НОМЕР_2 , сірого кольору, 2014 року випуску, VIN код НОМЕР_3 у позивачки відсутній, тому користуватися автомобілем у неї немає можливості.
Здійснення відповідачем перешкод позивачці у користування вказаним транспортним засобом, суперечить її інтересам та порушує її права на автомобіль.
Добровільно дійти згоди про поділ спільного майна, придбаного під час перебування у шлюбі, сторони не змогли, а тому позивачка змушена звертатися до суду із цим позовом.
Відповідно до Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності і у разі його поділу частки дружини та чоловіка є рівними.
Таким чином, частка позивача в сумісно набутому майні складає Ѕ частина.
Але, у зв`язку із тим, що транспортний засіб SUBARU FORESTER, державний номер НОМЕР_2 , сірого кольору, 2014 року випуску, VIN код НОМЕР_3 , є рухомою річчю та виділ у натурі якого не допускається, позивач бажає стягнути з відповідача на свою користь компенсацію Ѕ частину вартості автомобіля, що відповідно до висновку вартості майна дорівнює 183 200,50 грн.
Враховуючи те, що транспортний засіб SUBARU FORESTER, державний номер НОМЕР_2 , сірого кольору, 2014 року випуску, VIN код НОМЕР_3 , був придбаний сторонами за час шлюбу та спільні кошти, транспортний засіб є об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Враховуючи останню правову позицію Верховного Суду, факт згоди ОСОБА_1 на одержання грошової компенсації, а також те, що вона особисто не користувалась транспортним засобом, позивачка вважає, що спірний автомобіль, який набутий сторонами у період шлюбу, є об`єктом їх права спільної сумісної власності, а тому вона має право на грошову компенсацію вартості своєї частки у праві спільної власності і, як наслідок, припинення її права власності на спірне майно.
Згідно висновку про вартість майна від 26.04.2021 року, яка здійснена суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 , ринкова вартість транспортного засобу SUBARU FORESTER, державний номер НОМЕР_2 , сірого кольору, 2014 року випуску, VIN код НОМЕР_3 становить 366 401,00 грн.
Таким чином, посилаючись на положення ч. 2 ст. 183, ч. 1 ст. 368, ч. 2 ст. 372, ст.ст. 364, 365 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 63, 66, 68, 69, 70, 71 СК України ОСОБА_1 просить суд: поділити набуте майно за час шлюбу між нею та відповідачем, визнати за відповідачем право власності та виділити йому транспортний засіб SUBARU FORESTER, державний номер НОМЕР_2 , сірого кольору, 2014 року випуску, VIN код НОМЕР_3 у розмірі 183 200,50 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію Ѕ частини вартості вказаного транспортного засобу SUBARU FORESTER, державний номер НОМЕР_2 , сірого кольору, 2014 року випуску, VIN код НОМЕР_3 у розмірі 183 200,50 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 26.11.2021 року, вказану справу передано на розгляд судді Макарову В.О.
Ухвалою суду від 26.11.2021 року, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Крім того, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи.
14.12.2021 року судом отримано від відповідача відзив на позовну заяву, який датований 10.02.2022 року та в якому останнім викладено свою позицію про часткове визнання позовних вимог, яке обґрунтовано наступними доводами.
Відповідач не оспорюючи намір позивача здійснити поділ спільного майна втім не може погодитись з вартістю грошової компенсації, яку ОСОБА_1 бажає стягнути за транспортний засію.
Вказує, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статті 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи п. 22 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».
До позовної заяви позивачем долучено висновок про вартість майна, складеного ФОП ОСОБА_4 станом на 26.04.2021 року та відповідно до якого ринкова вартість автомобілю SUBARU FORESTER складає 366 401,00 грн.
При цьому, ОСОБА_2 звертає увагу суду на те, що вартість автомобілю визначено станом на 26.04.2021 року, а до суду позивач звернулась наприкінці листопада 2021 року. Отже висновок не відповідає критерію «вартість майна на час розгляду справи», наведеному у вищевказаній Постанові Пленуму Верховного Суду України. Крім того, вартість автомобілю було визначено без реального його огляду та визначення реального стану автомобіля, отже є середньоринковою.
Між тим, ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристики) майна на час розгляду справи може бути застосована лише у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливістю встановлення його дійсної (ринкової) вартості (постанова Верховного Суду № 127/7029/15-ц від 03.10.2018 року).
Зауважує, що лише висновок експерта, складений за результатом реального огляду транспортного засобу може вважатися належним та допустим доказом дійсної вартості спірного автомобілю.
Згідно висновку авто товарознавчого дослідження транспортного засобу № 09 від 08.02.2022 року, дійсна ринкова вартість автомобілю SUBARU FORESTER складає 341 880,00 грн.
Отже, грошова компенсація Ѕ частини вартості вказаного транспортного автомобілю, що може бути стягнута з відповідача складає 170 940,00 грн.
Таким чином, відповідачем визнаються позовні вимоги частково. ОСОБА_2 просив враховувати вказані доводи, викладені у відзиві, при ухваленні рішення у справі.
Відповідь на відзив позивачкою подана не була.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.09.2022 року, підготовче провадження по справі закрито та призначено розгляд справи до судового розгляду.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, судом у встановленому законом порядку повідомлялася про місце, дату та час розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку SMS від 10.10.2022 року. 21.10.2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі. Просила позовні вимоги задовольнити повністю.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, судом у встановленому законом порядку повідомлявся про місце, дату та час розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку SMS від 10.10.2022 року. Про причини неявки суду не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавав.
Враховуючи, що відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання сповіщений належним чином, суд визнає неявку відповідача без поважних причин. Відповідач не надав суду жодних доказів неможливості участі у судовому засіданні, а тому суд позбавлений можливості оцінити поважність причин неявки ОСОБА_2 .
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до постанови КЦС ВС від 01.10.2020 року у справі № 361/8331/18, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
За таких обставин, суд вбачає за необхідне розглянути справу по суті на підставі наявних матеріалів.
Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що вимоги за позовом ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з того, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).
Положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 03.09.2011 року, який був зареєстрований Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 296, що підтверджується копією свідоцтва.
Сторонами не заперечується, що за час перебування у шлюбі ними набуто майно, яке між ними не поділено: 30.12.2020 року транспортний засіб SUBARU FORESTER, державний номер НОМЕР_2 , сірого кольору, 2014 року випуску, VIN код НОМЕР_3 .
Оскільки вказане майно було придбано в період шлюбу, тому відповідно до положень ст. 60 СК України, є спільної сумісною власністю подружжя та підлягає поділу між ними.
Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.05.2021 року, ухваленого у справі № 335/2738/21, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.
За інформацією, наявною у матеріалах справи, а саме відповідно до листа начальника Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Запорізькій області (Філія ГСЦ МВС) (РСЦ ГСЦ в Запорізькій області від 06.04.2021 року № 31/8-К-128, вбачається, що згідно бази даних «Єдиного державного реєстру транспортних засобів» МВС України, вбачається, що станом на 02.04.2021 року, транспортний засіб автомобіль марки SUBARU FORESTER, державний номер НОМЕР_2 , сірого кольору, 2014 року випуску, VIN код НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 від 30.12.2020 року, зареєстрований за позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Як вбачається з висновку виконаного ФО-П ОСОБА_4 , що діє на підставі Сертифікату Суб`єкта оціночної діяльності, виданого Фондом державного майна України 24.04.2020 року № 333/20, за замовленням ОСОБА_1 , станом на 26.04.2021 року вартість автомобіля марки SUBARU FORESTER державний номер НОМЕР_2 , сірого кольору, 2014 року випуску, VIN код НОМЕР_3 , обуєм двигуна 2457 куб м., складає 366 401,00 грн.
Поряд з цим, згідно висновку авто товарознавчого дослідження транспортного засобу № 09 від 08.02.2022 року, про оцінку колісного транспортного засобу марки SUBARU FORESTER державний номер НОМЕР_2 , виконаного судовим експертом Шаховим О.В., що діє на підставі свідоцтва № 573 від 30.05.2014 року, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, за замовленням ОСОБА_2 , ринкова вартість колісного транспортного засобу SUBARU FORESTER державний номер НОМЕР_2 , станом на 08.02.2022 року становить 341 880,00 грн.
Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до вимог статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).
Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.
Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними, враховуючи норми ст. 70 СК України.
За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя.
Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Відповідно до ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.
Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений (ст. 69 СК України).
За загальним правилом, при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
У Рішенні Конституційного Суду України від 19.09.2012 року у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 СК України № 1 -8/2012 (№ 17-рп/2012), яким встановлено, зокрема, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).
Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою (ч. 1 ст. 65 СК).
Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.
Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). При цьому, відповідно до частини третьої статті 71 СК України речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.
Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини та чоловіка закріплені у статті 57 СК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.
Таким чином, у випадку, коли один із співвласників погодився отримати грошову компенсацію замість своєї частки в спільному майні, а інша сторона не погодилася її добровільно виплачувати з будь-якої причини, зацікавлений в одержанні замість своєї частки у майні грошової компенсації співвласник звертається до суду із позовом на підставі статті 364 ЦК України.
Судом з`ясовано, що автомобіль марки SUBARU FORESTER державний номер НОМЕР_2 , яким користується відповідач, вважається спільним майном подружжя, оскільки набутий в період шлюбу.
Згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2021 року, ухваленого у цивільній справі № 335/3536/21, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна, з чужого незаконного володіння, та у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя шляхом стягнення компенсації вартості Ѕ частини вартості автомобіля було відмовлено.
Вказаним рішенням встановлено, що автомобіль марки SUBARU FORESTER державний номер НОМЕР_2 , придбано під час перебування сторін у шлюбі, джерелом його придбання є сумісна праця подружжя, а тому цей автомобіль є спільною сумісною власністю сторін.
Таким чином, судом визнано доведеним факт, що придбаний автомобіль марки SUBARU FORESTER державний номер НОМЕР_2 , є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Враховуючи норми статей 63, 65 СК України, у разі, якщо майном користується один з подружжя, то в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобов`язальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості майна в разі поділу майна подружжя (а не право власності на саме майно).
Таким чином, за результатами розгляду справи судом встановлено, що під час шлюбу сторони по справі придбали рухоме майно: автомобіль марки SUBARU FORESTER державний номер НОМЕР_2 , який, враховуючи норми сімейного та цивільного законодавства є об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який знаходиться у володінні та користуванні відповідача.
Позивачка бажає поділити спільне рухоме майно.
Враховуючи пред`явлені позовні вимоги, той факт, що саме відповідач здійснює експлуатацію вказаного транспортного засобу, що ним не заперечувалося, то слід стягнути з нього на користь позивачки компенсацію Ѕ частини повної вартості цього об`єкту рухомого майна, яка за висновком авто товарознавчого дослідження № 09 від 08.02.2022 року складає 341 880,00 грн.
Варто зазначити, що відповідачем, згідно ст. 106 ЦПК України, було з власної ініціативи 08.02.2022 року замовлено здійснення експертного товарознавчого дослідження по визначенню ринкової вартості автомобіля SUBARU FORESTER державний номер НОМЕР_2 , яке здійснено судовим експертом Шаховим О.В., який має кваліфікацію судового експерта по спеціальності 12.2. «Визначення вартості колісних транспортних засобів, розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу та який відповідно володіє відповідною кваліфікацією для проведення експертиз даного виду.
За результатами експертизи, 08.02.2022 року складено висновок за № 09, який за змістовним наповненням відповідає вимогам ст. 102 ЦПК України.
Згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 102 ЦПК України, предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмету доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасників справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 102 ЦПК України у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений про кримінальну відповідальність, за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом-також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Згідно вимог ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Судом встановлено, що на виконання положення ч. 7 ст. 102 ЦПК України, експерт Шахов О.В. попереджений (обізнаний) про кримінальну відповідальність згідно ст.ст. 384, 385 КК України.
Статтею 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Згідно з ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Таким чином, що стосується визначення розміру компенсації, то враховуючи, що за даними висновку експерта № 09 від 08.02.2022 року ринкова вартість автомобіля SUBARU FORESTER державний номер НОМЕР_2 , станом на дату проведення експертизи (08.02.2022 року) складає 341 880,00 грн., то вартість Ѕ частини становить 170 940,00 грн. яка і підлягає до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .
На думку суду, доданий позивачем до позовної заяви висновок про вартість майна, виготовлений ФО-П ОСОБА_4 про оцінку вартості транспортного засобу марки SUBARU FORESTER державний номер НОМЕР_2 - є неналежним доказом у даній справі, оскільки відсутні відомості про попередження оцінювача у встановленому законом порядку, про відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.
Варто зазначити, що оцінювачем складено звіт про оцінку колісного транспортного засобу, який не відповідає вимогам ст. 102 ЦПК України як по змістовному (інформативному) наповненню, так і дотриманням порядку проведення дослідження.
Статтею 110 ЦПК України регламентовано, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Тож, встановлені судом обставини вказують на неповноту проведення оцінки, а відтак - недостовірність її висновків, що в кінцевому результаті свідчить, що звіт - є неналежним доказом у справі.
Приписами статей 77 ,78, 79, 80 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Окрім цього, Велика Палата Верховного Суду у п. 65-70 постанови від 18.12.2019 року по справі № 522/1029/18 звернула увагу на наступну обставину «Крім того, суд першої інстанції правильно зазначив, що висновок будівельно-технічного експертного дослідження 18 серпня 2014 року не може бути визнаний належним та допустимий доказом з огляду на наступне. Так, ст. 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи. Частиною 6ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Разом з тим, у висновку будівельно-технічного експертного дослідження 18 серпня 2014 року не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду. Крім того, можливість складання висновку за зверненням учасника справи на момент складання вказаного висновку будівельно-технічного експертного дослідження передбачено ще не було, оскільки така можливість була передбачена з 15 грудня 2017 року - дати набрання чинності такими змінами до ЦПК України, в тому числі, в частині викладення ст. 106 цього Кодексу у вищевказаній редакції. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування».
Таким чином, з урахуванням вищезазначеної позиції Великої Палати Верховного Суду, та вищевикладеного, доданий позивачем до позовної заяви висновок про вартість майна, виготовлений ФО-П ОСОБА_4 про оцінку вартості транспортного засобу марки SUBARU FORESTER державний номер НОМЕР_2 , не відповідає вимогам чинного законодавства та не є належним і допустимим доказом.
Зважаючи на викладене вище, судом береться до уваги вартість спірного рухомого майна, визначена у висновку експерта за № 09 від 08.02.2022 року в розмірі 341 880,00 грн.
Суд звертає увагу на те, що відповідач, незважаючи на часткове визнання позову, фактично і не заперечує проти того, що автомобіль є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу між колишнім подружжям, про що зазначено ним було у відзиві.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що автомобіль, придбаний під час шлюбу, є неподільною річчю, суд приходить до висновку, що з метою ефективного захисту прав позивачки, в порядку поділу майна колишнього подружжя, беручи до уваги поданий відповідачем висновок експерта щодо ринкової вартості автомобіля SUBARU FORESTER державний номер НОМЕР_2 , слід стягнути з відповідача на користь позивачки грошову компенсацію за Ѕ частину автомобіля марки SUBARU FORESTER державний номер НОМЕР_2 , а саме: 170 940,00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони пропорціно до задоволеної частини позовних вимог понесені судові витрати, до яких відповідно до ст. 133 ЦПК України відносяться витрати по оплаті судового збору та на професійну правничу допомогу.
Згідно квитанції № 35767370 від 24.11.2022 року позивачкою при зверненні до суду з цим позовом було сплачено судовий збір у розмірі 1 832,00 грн.
Тому враховуючи часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1 703,76 грн., пропорціно задоволеним вимогам.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 76-81, 89, 102, 141, 247, 259, 265, 268, 273, 353 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, придбаного під час шлюбу, стягнення грошової компенсації вартості частини майна - задовольнити частково.
Поділити майно набуте за час шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме: автомобіль марки SUBARU FORESTER, державний номер НОМЕР_2 , сірого кольору, 2014 року випуску, VIN код НОМЕР_3 , вартістю 341 880 (триста сорок одна тисяча вісімсот вісімдесят) грн. 00 коп.
Визнати за ОСОБА_2 право власності та виділити йому транспортний засіб SUBARU FORESTER, державний номер НОМЕР_2 , сірого кольору, 2014 року випуску, VIN код НОМЕР_5 , стягнувши з нього на користь ОСОБА_1 170 940,00 (сто сімдесят тисяч дев`ятсот сорок) грн. як компенсацію Ѕ частини вартості транспортного засобу автомобіля марки SUBARU FORESTER, державний номер НОМЕР_2 , сірого кольору, 2014 року випуску, VIN код НОМЕР_3 , який зареєстрований за позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 30.12.2020 року.
В іншій частині позову ОСОБА_1 - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1 703 (одна тисяча сімсот три) грн. 76 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду.

Дата складення повного судового рішення 21.10.2022 року.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України http://og.zp.court.gov.ua/sud0818/gromadyanam/csz/.

Суддя Орджонікідзевського

районного суду м. Запоріжжя: В.О. Макаров