Справа № 2-2504/11
Провадження № 4-с/524/32/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі

головуючого судді Кривич Ж.О.,

секретаря судових засідань Швець Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Крюківського ВДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми)

УСТАНОВИВ:

До суду звернулась ОСОБА_2 зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Крюківського ВДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо незняття арешту з майна боржника ОСОБА_3 при поверненні виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 48618176, та зобов`язати Крюківський ВДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зняти арешт з майна боржника.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що арешт на майно скаржника було накладено в рамках виконавчого провадження № 48618176. Згідно з інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 269107182 від 05.08.2021 р. арешт накладений на нерухоме майно боржника, номер запису про обтяження 12706335, зареєстроване 23.12.2015 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 27425041, обтяжувач: Крюківський відділ державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції .

Крім того, в листі Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 31.08.2021 р. за вихідним номером 45887 на запит скаржника зазначено, що виконавче провадження № 48618176, в рамках якого був накладений арешт на майно ОСОБА_2 , перебувало на виконанні. Підстави завершення виконавчого провадження № 48618176 в листі не повідомлені. У зв`язку цим скаржник вважає, що дії державного виконавця є неправомірними, а арешт її майна є незаконними та підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 20.06.2022 року скаргу прийнято до провадження.

08.08.2022 року на адресу суду надійшов відзив на скаргу (а.с. 229-233).

16.08.2022 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 247-249).

Представник скаржника Гонтар В.М. скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Представник Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у судовому засіданні ОСОБА_4 проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на наявність нестягнутого зі скаржника виконавчого збору та пропуск скаржником строків звернення до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця.

Представник АТ «УкрСиббанк» у судове засідання не з`явився, про дату розгляду скарги повідомлявся належним чином, на адресу суду заперечень на скаргу не направив.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, встановив такі фактичні обставини справи:

На примусовому виконанні в Автозаводському ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебувала виконавче провадження № 48618176 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2504/11, виданого 13.06.2013 року Автозаводським районним судом міста Кременчука, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСибБанк» заборгованості в розмірі 410 503 грн 63 коп., судових витрат в розмірі 850 грн 00 коп. та витрат на інформаційн0-технічне забезпечення в розмірі 60 грн 00 коп.

04.09.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

14.12.2015 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення на майно боржника.

18.03.2016 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та постанову про повернення виконавчого документа стягувану на підстав п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Вирішуючи скаргу, суд враховує наступне:

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 ст. 448 ЦПК України передбачено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Верховний Суд розглядаючи питання ефективності захисту порушеного права особи на майно якого у рамках виконавчого провадження накладено арешт у постанові від 28.10.2020 року у справі 320/2494/20 зазначив, що позивач який є боржником перед банком, є стороною виконавчого провадження.

У п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6 судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 02.09.2020 року у справі 320/5432/18.

Положенням ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно положень ст. 50 ч. ч. 2, 3 Закону України «Про виконавче провадження» № 606- XIV від 21 квітня 1999 року (в редакції, чинній на момент накладення арешту на майно), у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

В силу ч. 1 ст. 40 Закону України Про виконавче провадження, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Ч. 2 ст. 40 Закону України Про виконавче провадження визначено, що про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно з п 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 269107182 від 05.08.2021 р. на майно боржника накладено арешт, а саме: на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 27425041, обтяжувач: Крюківський відділ державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції . З відповіді Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 31.08.2021 р. за вихідним номером 45887 на запит скаржника вбачається, що виконавче провадження № 48618176, в рамках якого був накладений арешт на майно ОСОБА_2 , перебувало на виконанні. Згідно з автоматизованою системою виконавчих проваджень на виконанні у Крюківському відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці виконавчі провадження, боржником за якими є ОСОБА_2 , на даний час не перебувають.

У постанові Верховного Суду від 27.03.2020 у справі № 817/928/17 визначено, що не зняття відповідачем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачу є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна позивача.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_2 є стороною виконавчого провадження № 48618176, а тому має право звернутись із скаргою на дії, бездіяльність або рішення виконавця в рамках даного виконавчого провадження. Під час здійснення даного виконавчого провадження на майно скаржника як боржника було накладено арешт, який не був скасований після завершення виконавчого провадження та повернення виконавчих документів стягувачу без виконання. Факт обтяження власності ОСОБА_2 є втручанням у вільне володіння майном, яке захищено Конституцією України та Протоколом №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, і може бути здійснено лише на підставі Закону.

Відсутність відкритого виконавчого провадження свідчить про відсутність правових підстав для продовження дії арешту майна боржника, а тому, на думку суду, є підставою для задоволення скарги.

При цьому, суд відхиляє заперечення представника Крюківського ВДВС у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми), про те, що зі скаржника не було стягнуто виконавчий збір, оскільки представником Відділу ДВС не було надано суду доказів дотримання названим Відділом ДВС вимог ч. 6 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» № 606- XIV від 21 квітня 1999 року (в редакції, чинній на момент накладення арешту на майно) та аналогічної їй ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 р., згідно яких державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження повинен відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору, тобто, не надано доказів наявності існування виконавчого провадження, відкритого на підставі постанови про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_2 , також, інформація про наявність такого виконавчого документа на виконанні не підтверджується і актуальною інформацією з Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на час розгляду справи судом.

Також, суд погоджується з думкою скаржника щодо правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 25.03.2020 року у подібній справі № 175/3995/17-ц, де Верховний Суд дійшов висновку, про те, що бездіяльність державного виконавця є триваючим порушенням, тому, десятиденний строк на звернення до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, передбачений ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», скаржником не порушено та на цій підставі вважає заперечення представника Крюківського ВДВС про те, що ОСОБА_2 пропустила вказаний строк такими, що не ґрунтуються на праві та не відповідають правовій позиції Верховного Суду щодо початку відліку строку на звернення зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця, викладеній у подібних справах.

На підставі викладеного відповідно до статей 353, 450-451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати Крюківський ВДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) провести дії щодо зняття арешту з майна боржника та заборони на його відчуження, накладені у виконавчому провадженні № 48618176 про стягнення з ОСОБА_6 на користь АТ «УкрСиббанк» коштів у сумі 410 503 грн 63 коп.

Зобов`язати Крюківський ВДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) провести дії щодо зняття обтяження нерухомого майна, накладеного постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.12.2015 року, винесеної у виконавчому провадженні № 48618176 про стягнення з ОСОБА_6 на користь АТ «УкрСиббанк» коштів у сумі 410 503 грн 63 коп., серія та номер: 48618176, номер запису обтяження: 12706335, дата реєстрації 23.12.2015 року, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 27425041 від 23.12.2015 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення (ухвали) або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ухвали).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Повний текст ухвали буде виготовлено 22.10.2022 року.

Суддя Ж.О. Кривич