Справа № 2-6257/11
Провадження № 2-п/932/30/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кондрашов І.А., розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 , подану ним у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УКРСИББАНК», до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, про перегляд заочного рішення,

В С Т А Н О В И В:

31 жовтня 2022 року відповідач у справі ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду, у якій просить відновити пропущений процесуальний строк встановлений законом для подання заяви про перегляд заочного рішення суду; заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року у цивільній справі № 2-6257/11 (судове провадження № 2/403/1308/2012) скасувати в частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_1 як поручителя за кредитними правовідносинами та призначити у цій частині цивільну справу до нового розгляду за правилами загального позовного провадження.

Заяву обґрунтовує тим, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року скасовано в частині заявлених позовних вимог до ОСОБА_2 . В іншій частині рішення залишено без змін.

Таким чином, ОСОБА_1 спроможний захистити своє порушене право виключно переглядом заочного рішення суду першої інстанції чи в подальшому при перегляді рішення судом апеляційної чи касаційної інстанції.

Про наявність заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року у цивільній справі № 2-6257/11 за позовною заявою Правонаступника Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 30.05.2007 р. та договором поруки № 0/П від 30.05.2007 р. заявник за даною заявою про перегляд заочного рішення суду ОСОБА_1 випадково дізнався від ОСОБА_2 13 вересня 2022 року.

Зокрема, ОСОБА_2 повідомила ОСОБА_1 про наявність в Дніпровському апеляційному суді апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року у цивільній справі № 2-6257/11.

15 вересня 2022 року ОСОБА_2 надала ОСОБА_1 копію заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року у цивільній справі № 2-6257/11 та копію апеляційної скарги ОСОБА_2 на вищевказане рішення.

15 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського апеляційного суду з заявою про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_2 .

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 вересня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_2 було відмовлено.

ОСОБА_1 вважає заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року у цивільній справі № 2-6257/11 незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене передчасно з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права.

Також, вважає, що рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року у цивільній справі № 2-6257/11 підлягає скасуванню з огляду на наступне.

ОСОБА_1 дізнався про вищевказане рішення лише від ОСОБА_2 13 вересня 2022 року та зазначає, що за адресою реєстрації, яка й досі не змінилася, не отримував жодних повідомлень про розгляд справи, що позбавило його процесуального права як сторони по справі.

Зокрема, ОСОБА_1 заперечує свою причетність до договору поруки № 0/П від 30 травня 2007 року, тому просить скасувати заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року у цивільній справі № 2-6257/11 та призначити його перегляд.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2022 року заяву було прийнято до розгляду.

У судове засідання сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Заявник надав до суду заяву, згідно якої просив задовольнити заяву у повному обсязі, розглянувши дане питання за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України , неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява про перегляд заочного рішення суду не підлягає до задоволенню, виходячи з наступного.

В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами було задоволено.

У відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення, суд може своєю ухвалою скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Виходячи з наявних матеріалів заяви, суд приходить до висновку про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Крім того, зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 286 ЦПК України, де вказано, що заява про перегляд заочного рішення повинна бути розглянута протягом п`ятнадцяти днів з дня її надходження, суд вважає за можливе розглянути заяву ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення, у межах процесуальних строків та на підставі наявних матеріалів.

Як вбачається з матеріалів заяви ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення, останній вважає, що в суду не було підстав ухвалювати заочне рішення, оскільки відповідачу по справі не було відомо про час і місце розгляду справи.

Згідно із положеннями ст. 285 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначені, зокрема: обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і не повідомлення їх суду, і докази про це посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тобто для скасування заочного рішення необхідна наявність одночасно двох наведених умов.

Використання законодавцем в конструкції коментованої статті 288 ЦПК України сполучника «і» дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

До заяви про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 додано лише ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 26 вересня 2022 року та ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2022 року.

Жодних доказів, які б підтверджували обставини того, що суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська під час ухвалення заочного рішення від 19 грудня 2012 року у цивільній справі № 2-6257/11, порушено норми матеріального та процесуального права, заявником не додано. Отже, слід дійти висновку, що заявником у контексті ст. 288 ЦПК України, не наведено обставин, які б мали істотне значення для правильного вирішення цього спору, та не надано відповідних доказів для доведення цього факту.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Частиною 6 ст. 84 ЦПК України встановлено, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 2. ч. 1 ст. 43 ЦПК учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв`язку з положеннями ст. 44 повинно використовуватись добросовісно, а не всупереч завданню судочинства. Відповідно до п. 2 та 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Завдання законодавця при регламентації конструкції доказування полягає у забезпеченні гармонічного поєднання активності сторін та суду в цивільному судочинстві. Активність сторін відбиває приватноправові засади змагального процесу, а активність суду публічно-правовий інтерес у ефективності відправлення правосуддя. Можливість збирання доказів судом за власною ініціативою за чинним ЦПК мають обґрунтовуватися не виключно через призму змагальності, однак і з урахуванням принципу пропорційності в контексті завдань та мети цивільного судочинства. Положення процесуального законодавства щодо можливості витребування доказів за ініціативою суду у випадку недобросовісної поведінки сторони щодо доказів покликане зберегти баланс між змагальністю сторін, що забезпечує реалізацію приватноправового інтересу у цивільному судочинстві, та активністю суду в контексті принципу суддівського керівництва процесом, що відбиває публічно-правовий інтерес в ефективності цивільного судочинства. Необхідність збереження відповідного балансу прямо випливає із норми, що регулює завдання цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК).

Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Отже, суд вважає, що заявником у заяві про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 288 ЦПК України, не надано жодного доказу, в розумінні ст. 76 ЦПК України, який би мав істотне значення для правильного вирішення справи, і не був врахований судом під час ухвалення заочного рішення 19 грудня 2012 року.

Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, у суду немає законних підстав для скасування заочного рішення, тому в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення належить слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 285,287,288 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року, ухваленого у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року, ухваленого у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене у загальному порядку в 30-ти денний строк з дня проголошення ухвали про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Ухвала про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення складена і проголошена 11 листопада 2022 року об 11 год. 30 хв.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ