ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/7154/21 Номер провадження 22-ц/814/2143/22Головуючий у 1-й інстанції Крючко Н.І. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Панченка О.О., Одринської Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника позивача, Акціонерного товариства «Акцент-Банк», адвоката Омельченка Є.В., на заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 27 травня 2022 року,

у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

УСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

У грудні 2021 року позивач, АТ «Акцент-Банк» (далі - А-Банк) в особі уповноваженого представника звернувся до суду з даним позовом, відповідно до якого прохав стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.06.2019 у розмірі 18 906,16 грн, що утворилась станом на 13.11.2021, що складається з наступного: 9 199,00 грн - заборгованість за кредитом; 9 707,16 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; а також прохав стягнути з відповідача судовий збір 2 270,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказували, що 25.06.2019 ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору № б/н та отримання кредитної картки. На підставі Анкети-заяви відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки ОСОБА_1 не виконував належним чином свої зобов`язання, станом на 13.11.2021 утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 906,16 грн, яка складається із заборгованості за кредитом - 9 199,00 грн та заборгованості по відсоткам - 9 707,16 грн.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 27 травня 2022 року позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за тілом кредиту у сумі 9 199,00 грн, а також судовий збір 1 104,35 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог; в частині позовних вимог щодо стягнення відсотків у сумі 9 707,16 грн - відмовлено.

короткого змісту вимог апеляційної скарги;

Із вказаним рішенням не погодився позивач, А-Банк, та оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі прохали рішення місцевого суду в частині відмовлених позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В частині задоволених позовних вимог стягнення заборгованості за тілом кредиту рішення місцевого суду не оскаржено та не є предметом апеляційного перегляду.

узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено наступне.

Щодо висновків суду про відсутність підпису позичальника на Умовах та Правилах надання банківських послуг, зазначено що місцевий суд не врахував, що відповідач, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А - Банку, підтвердив своїм підписом факт ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно ознайомлюватися зі змінами до них, викладеними на сайті банку.

Скаржник вказував, що, відмовляючи в стягненні процентів за користування кредитними коштами місцевий суд не врахував той факт, що паспорт споживчого кредиту відповідачем підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що є підставою для стягнення відсотків.

Вважає, що у даному випадку суд мав застосувати не постанову Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, а іншу судову практику, де позичальником був підписаний Паспорт споживчого кредиту, а саме постанову Верховного Суду від 02.12.2020 у справі № 284/157/20.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;

Відзив від відповідача на апеляційну скаргу не надходив.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин;

Судом установлено, що 25.06.2019 ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, на підставі якої отримав кредитну картку, на яку зараховано суму кредитного ліміту.

Відповідач отримав кредитну картку із встановленим кредитним лімітом та користувався кредитними коштами.

Станом на 13.11.2021 утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 906,16 грн, яка складається із заборгованості за кредитом - 9 199,00 грн та заборгованості по відсоткам - 9 707,16 грн.

Згідно змісту Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, ОСОБА_1 згоден з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розміщеними в рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг; він ознайомлений з договором про надання банківських послуг до його укладення та згоден з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом самостійного роздрукування із офіційного сайту www.a-bank.com; зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно ознайомлюватися з їх змінами на сайті www.a-bank.com; підтвердив, що ознайомлений та згоден з Умовами та Правилами надання послуги накопичення скарбничка і згоден оформити дану послугу; підписуючи дану заяву, дає дозвіл на обробку банком всіх його персональних даних з цілю та на умовах, встановлених у договорі надання банківських послуг, підтвердив, що повідомлений про свої права, пов`язані із зберіганням та обробкою його персональних даних, визначених діючим законодавством, про мету збору даних та осіб, котрим передаються його персональні дані; не планує вчиняти угод за дорученням третіх осіб та в інтересах третіх осіб; можливість вирішального впливу зі сторони інших осіб на проведення ним фінансової операції відсутні; у випадку появи такої особи (контролера) зобов`язався повідомити про це банк; умови кредитування, відомості про загальну вартість кредиту йому роз`яснені та зрозумілі, рекламний буклет з тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування ним отриманий.

Встановивши факт, що в Анкеті-заяві, підписаній позичальником, процентна ставка не зазначена, Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та тарифи користування кредитною картою «Універсальна» не підписані відповідачем, матеріали справи не містять доказів, що саме надані позивачем на підтвердження своїх вимог у справі Умови та Правила надавались позичальнику на ознайомлення із саме з ними він погодився, підписуючи Анкету-заяву, отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді інк договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає висновки місцевого суду в оскаржуваній частині (в частині відмови у стягненні відсотків) такими, що відповідають вимогам матеріального та процесуального права та відповідають обставинам справи.

В частині задоволених позовних вимог стягнення заборгованості за тілом кредиту рішення місцевого суду не оскаржено та не є предметом апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - АТ "Акцент-Банк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому виходячи із змісту статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В Анкеті-заяві від 25.06.2019, підписаній позичальником, процентна ставка за кредитом не вказана.

Обґрунтовуючи право на нарахування процентів за користування кредитом позивач, крім розрахунку заборгованості, позивач посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "Акцент-Банк", що розміщені на офіційному сайті банку та Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна GOLD», як невід`ємні частини укладеного між сторонами договору, у яких визначені, серед іншого: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ "Акцент-Банк" та Тарифи розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву, а також того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (справа № 6-16цс15).

Також, у цій справі неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг в АТ "Акцент-Банк", що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ "Акцент-Банк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "Акцент-Банк" у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в АТ "Акцент-Банк", враховуючи відсутність в підписаній Анкеті-заяві позичальника домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком до позову Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в АТ "Акцент-Банк", з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в Анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Такий правовий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, на яку вірно послався суд першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відсотки за користування кредитними коштами.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що в Анкеті-заяві позичальника наявне підтвердження про його ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, як невід`ємними частинами договору, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, матеріали справи не містять жодних підтверджень, що саме з тими, що долучені до позову, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами, позичальник ознайомився та розумів, підписуючи Анкету-заяву.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, відсутність в Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "Акцент-Банк" та Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна «Gold», не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Щодо доводів скаржника про підписання позичальником Паспорту споживчого кредиту одноразовим електронним ідентифікатором.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, чинній на час підписання ОСОБА_1 . Паспорту споживчого кредиту, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Статтею 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено умови договору про споживчий кредит.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Паспорт споживчого кредиту відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» є інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, який повинен відповідати формі, визначеній ст. 13 цього Закону.

Виходячи із зазначеного, доданий до позовної заяви, як доказ, Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» не є доказом додержання сторонами письмової форми укладення кредитного договору, оскільки є інформацією, яка надається споживачу до укладення договору.

Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту.

Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) та у постанові Верховного Суду від 26.10.2022 у справі № 686/6783/21.

Тому посилання в апеляційній скарзі на неврахування судом першої інстанції постанови Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц (провадження № 61-13569 св 20) є безпідставним, оскільки дана судова практика не є актуальною.

Разом із тим, ані до позовної заяви, ані до апеляційної скарги не додано жодного доказу на підтвердження факту використання одноразового електронного ідентифікатора при підписанні Паспорту споживчого кредиту.

Зі змісту Паспорту споживчого кредиту вбачається, що він містить загальну інформацію про умови кредитування за трьома різними видами кредитних карт: картка «Універсальна», картка «Універсальна Gold» та картка «Зелена», за якими вказані різні умови кредитування. У Паспорті споживчого кредиту також зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо.

В Паспорті споживчого кредиту не зазначено, яку саме кредитну картку обрав та отримав позичальник.

У розділі 3 Паспорту споживчого кредиту визначено максимальну суму ліміту по кожному із трьох видів кредитних карток, однак відсутні дані щодо фактично встановленого позичальнику ліміту.

У розділі 4 Паспорту споживчого кредиту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.

Також, у Паспорті споживчого кредиту зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо; ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 01.01.2019.

Ознайомлення споживача з Паспортом споживчого кредиту за допомогою електронного підпису шляхом підтвердження одноразовим ідентифікатором 7078 з телефонного номеру НОМЕР_1 , який зазначений позичальником в Анкеті-заяві від 25.06.2019, відбулось 25.06.2019 о 12 год 15 хв.

Тобто, на час підписання позичальником Паспорту споживчого кредиту електронним підписом, інформація у ньому не була актуальною.

Зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування по трьом видам карток та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.

Саме з індивідуальних умов кредитування, узгоджених у письмовому вигляді з позичальником, можна встановити суму кредиту, відсоткову ставку за кредитом, розмір щомісячного платежу, комісії, умови відповідальності за порушення зобов`язань, строк кредитування, вид карти, яка видається клієнту тощо.

За відсутності інформації, яка саме карта (із трьох зазначених у Паспорті споживчого кредиту) була видана позичальнику, не є можливим встановити індивідуальні умови кредитування за кредитним договором з відповідачем, у тому числі, розмір відсотків по кредиту.

В Анкеті-заяві, підписаній позичальником, також відсутнє зазначення на конкретний вид картки, яку він бажає отримати чи отримав, із посиланням на те, що умови користування кредитом за даною обраною ним чи отриманою карткою зафіксовані у підписаному ним Паспорті споживчого кредиту.

Суд першої інстанції дослідив усі зібрані у справі докази та дійшов правильного висновку, що факт невиконання відповідачем зобов`язання за кредитним договором у частині сплати процентів за користування кредитом не доведений.

За таких обставин у суду були відсутні підстави для стягнення процентів у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що рішення місцевого суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, підстави для відшкодування судових витрат, понесених під час апеляційного розгляду справи, відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача, Акціонерного товариства «Акцент-Банк», адвоката Омельченка Є.В., - залишити без задоволення.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 27 травня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 15 листопада 2022 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді О.О. Панченко

Т.В. Одринська