Провадження №2/447/444/22
Справа №447/1496/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

09.11.2022 Миколаївський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Бачуна О.І.

за участю секретаря Данилів О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаїв в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання

в с т а н о в и в:

Позивач 05.07.2022 звернувся до суду із даним позовом та просить стягнути із відповідача 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за Кредитним договором №143-р від 05.10.2007 року в сумі 612,56 доларів США.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 05 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Укргазбанк» в особі Львівської філії ВАТ АБ « Укргазбанк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 143-р. Предметом кредитного договору було надання ОСОБА_1 кредиту в сумі 26600 доларів США на строк з 05 жовтня 20097року по 04.10.2027р. із сплатою процентів за користування кредитом виходячи із 13% річних. .

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 19.07.2016 р. № 447/2377/14ц стягнуто з ОСОБА_1 в користь АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 19230,47доларів США, 2599,13грн та 2527,62 грн. судових витрат. Рішення суду набрало законної сили. Вказане рішення суду не виконане, заборгованість не погашена, відтак відповідачу нараховано 3 %річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, які позивач просить стягнути в судовому порядку.

18.07.2021р. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області прийнято позовну заяву до розгляду і вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

23.09.2022 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву в якому вказав, що 29.09.2021року повністю виконав рішення суду і сплатив позивачу 19230,47доларів США, 2599,13грн. та 2527,62 грн. судових витрат. ОСОБА_1 позов визнав, однак просив проводити розрахунки заборгованості із урахуванням трьох річного терміну позовної давності та введенням в Україні воєнного стану.

26.09.2022 відповідач подав до суду заяву про застосування строку позовної давності та розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі приходить до наступного висновку.

05 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Укргазбанк» в особі Львівської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 143-р. Предметом кредитного договору було надання ОСОБА_1 кредиту в сумі 26600 доларів США на строк з 05 жовтня 20097року по 04.10.2027р. із сплатою процентів за користування кредитом виходячи із 13% річних.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 19.07.2016 р. № 447/2377/14ц стягнуто з ОСОБА_1 в користь АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 19230,47доларів США, 2599,13грн та 2527,62 грн. судових витрат. Рішення суду набрало законної сили 30.11.2016року.

Як вбачається із листа АБ «УКРАГАЗБАНК» від 26.04.2022року, заборгованість ОСОБА_1 виконання рішення суду №447/2377/14ц про стягнення на користь банку 19230,47доларів США та 2599,13грн., а також 2527,62грн. судового збору погашена в повному обсязі.

Відповідно до розрахунку заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за кредитним договором №143-Р від 05 жовтня 2007року, сума нарахованих ОСОБА_1 санкцій станом на 29.09.2021року становить 612,56долрів США.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно із частиною першою, другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18 у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК).

Звертаючись до суду представник позивача подає розрахунок заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого станом на 29.09.2021 року заборгованість ОСОБА_1 за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за кредитним договором №143-Р від 05 жовтня 2007року становить 612,56долрів США.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник виконав тільки 29.09.2021, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за час прострочення.

Судом було надано рівні права сторонам процесу щодо подання доказів, їх дослідження і доведення перед судом їх переконливості. Відповідач своїм правом скористався, подав відзив.

За таких обставин суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та стягнення 3 % річних за період з 29.06.2019 року по 29.09.2021 року, що становить 612,56 доларів США.

Крім цього, суд відповідно до ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в сумі 2481,00грн.

Щодо заяви відповідача ОСОБА_1 від 26.09.2022р. про застосування строку позовної давності, то така задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідач просить застосувати строк позовної давності виходячи з того, що в ухвалі суду про відкриття провадження від 18.07.2022 вказано, що Позивач звернувся до суду 09.07.2022року, , розрахунок заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та процентів ( 3%) наданих до суду позивачем починається з 29.06.2019року , що становить на 10 днів більше за період позовної давності в 3 роки, а тому нарахована суму є неправильною.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Приписами ч. 1 ст. 258 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Частиною 1 ст. 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 3 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесенням ним рішення.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позовна заява АТ « Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в порядку ч.2 ст.625ЦК України, зареєстрована в канцелярії суду 05.07.2022р., хоча направлено поштою 28.06.2022року, про що свідчить штамп Укрпошти, тобто позивач своєчасно звернувся до суду і подав належний розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за несвоєчасне погашення кредиту за період 29.06.2019 по 29.09.2021, тобто без пропуском строку позовної давності, встановленого п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Щодо заявленого клопотання відповідача ОСОБА_1 про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, що є форс-мажорною обставиною, то таке задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до п.5..5., 5.6. Кредитного договору №143-р від 06.10.2007року, сторони погодилися, що у випадку виникнення форс-мажорних обставин, що не залежать від волі сторін, як: війни, військові дії, блокади, ембарго, інші міжнародні санкції, валютні обмеження, інші дії держави , що створюють неможливість виконання сторонами своїх зобов`язань, пожежі повені, інші стихійні лиха або сезонні природні явища, сторони звільняються від виконання своїх зобов`язань на період дії зазначених обставин. Доказом дії форс-мажорних обставин є документ виданий відповідним державним органом.

Разом з тим, Указом Президента України №64/20211 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, постановлено ввести в Україні воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Надалі дію воєнного стану неодноразово було продовжено.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон) доповнено Цивільний кодекс новими положеннями, відповідно до яких у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Яв встановлено в судовому засіданні позивач просить стягнути з ОСОБА_1 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 29.06.2019 по 29.09.2021, тобто до введення в України воєнного стану, а тому посилання відповідача на дію форс-мажорних обставин та введений воєнний стан в Україні, не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 259, 263-265,281 ЦПК України, , суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (зареєстрований АДРЕСА_1 ) в користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного товариства « УКРГАЗБАНК», 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором №143-р від 05.10.2007р. в розмірі 612 (шістсот дванадцять доларів) 56 центів США .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (зареєстрований АДРЕСА_1 ) в користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного товариства « УКРГАЗБАНК», сплачений судовий збір в сумі 2481,00 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бачун О. І.