Справа № 130/1860/22
Провадження № 22-ц/801/1975/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Фанда О. А.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 рокуСправа № 130/1860/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя доповідач),

суддів Панасюка О. С., Сала Т. Б.

учасники справи:

позивач (особа яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,

відповідач Держава Україна в особі судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Шепеля Костянтина Анатолійовича,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 23 вересня 2022 року про повернення позовної заяви позивачу, постановлену у складі судді Фанди О. А., в м. Вінниця, дата складання повного тексту ухвали відповідає даті її постановлення,-

в с т а н о в и в:

01 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до Держави України в особі судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Шепеля Костянтина Анатолійовича про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, одночасно подавши заяву про визначення підсудності у відповідності до вимог ч. 6 ст. 31 ЦПК України.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07 вересня 2022 року визначено підсудність цивільної справи № 130/1860/22 Вінницькому районному суду Вінницької області (а. с. 9).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 14 вересня 2022 року позов залишено без руху.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 23 вересня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 , визнано неподаною та повернуто позивачеві.

Мотивами прийнятої ухвали є те, що позивач лише частково усунув недоліки, визначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, зокрема, суд першої інстанції погодився з доводами позивача про те, що він звільнений від сплати судового збору відповідно до положень п. 13 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір». Повертаючи позовну заяву позивачеві, суддя вказав, що інші недоліки, визначені в ухвалі суду від 14 вересня 2022 року ОСОБА_1 не виконані, недоліки позову не усунуті.

Не погоджуючись із цією ухвалою, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просить скасувати ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 23 вересня 2022 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. На підставі ст. 242 ЦПК України просить постановити відносно судді першої інстанції окрему ухвалу.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України не зазначено обов`язок позивача роз`яснювати правовідносини що склалися між сторонами. Стверджує, що у позивній заяві та у позовних вимогах повністю викладено в чому полягає бездіяльність відповідача, відтак у встановлений судом строк було виконано вимоги суду, зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, а тому вважає, що позовна заява повністю відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а у суду не було правових підстав для її повернення.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу позивача не подав.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення позовної заяви позивачеві розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків:

По справі встановлено таке:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до Держави України в особі судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Шепеля Костянтина Анатолійовича про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, одночасно подавши заяву про визначення підсудності у відповідності до вимог ч. 6 ст. 31 ЦПК України (а. с. 1, 2).

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07 вересня 2022 року визначено підсудність цивільної справи № 130/1860/22 Вінницькому районному суду Вінницької області (а. с. 9).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 14 вересня 2022 року позов залишено без руху та надано п`ятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання копії цієї ухвали (а. с. 13).

На виконання вимог зазначеної ухвали позивач ОСОБА_1 21 вересня 2022 року подав до суду заяву про усунення недоліків, в якій виклав додаткові пояснення та доводи щодо позовних вимог. До заяви про усунення недоліків позивач додав копію ухвали Вінницького апеляційного суду від 23 грудня 2020 року та роз`яснив, що звільнений від сплати судового збору (а. с. 16 - 17).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 23 вересня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 , визнано неподаною та повернуто позивачеві (а. с. 21).

Вимоги до форми і змісту позовної заяви закріплено в статті 175 ЦПК України.

У відповідності до положень ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Залишаючи 14 вересня 2022 року без руху позовну заяву ОСОБА_1 , а в подальшому повертаючи її позивачу, суд першої інстанції зазначив, що позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 175 ЦПК України, а саме: зі змісту позовної заяви незрозуміло, які правовідносини склалися між сторонами, які конкретно дії чи бездіяльність вчинив відповідач та в чому вони полягають, якими конкретно діями чи бездіяльністю відповідача, які позивач вважає незаконними, йому завдано моральну шкоду та в чому вона полягає тощо.

Вимоги до позовної заяви, її форми та змісту закріплені у ст. 175 ЦПК України, цей перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Натомість визначення предмету спору, характеру спірних правовідносин, позовних вимог відбувається в ході підготовчого провадження (п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК України).

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції неправильно залишив без руху, а в подальшому повернув позовну заяву ОСОБА_1 в зв`язку з тим що суду незрозуміло, які правовідносини склалися між сторонами, які конкретно дії чи бездіяльність вчинив відповідач та в чому вони полягають, якими конкретно діями чи бездіяльністю відповідача, які позивач вважає незаконними, йому завдано моральну шкоду та в чому вона полягає тощо.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

ОСОБА_1 реалізуючи своє право на захист звернувся до суду із вказаним позовом, виклавши його зміст на власний розсуд, що не заборонено Законом. Відмінність бачення суду щодо повноти викладення позивачем обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги, а також щодо зазначення доказів, які ці обставини підтверджують, не може бути підставою для залишення позовної заяви без руху, оскільки це не є невиконанням позивачем вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Проаналізувавши наведені норми та оцінивши обставини справи у сукупності, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції порушив порядок, встановлений процесуальним законодавством для вирішення питання про відкриття провадження у справі та невірно повернув позовну заяву, чим порушив право позивача на доступ до правосуддя, закріплене в статті 6 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України.

Отже доводи апеляційної скарги ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у цій справі доказах, є підставними, а допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали про повернення позовної заяви, тому відповідно до ст. 379 ч. 1 п. 4 ЦПК України оскаржувана ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Вирішуючи вимогу апеляційної скарги щодо постановлення відносно судді місцевого суду окремої ухвали, слід зазначити, що постановлення окремої ухвали є виключною прерогативою суду, дослідивши матеріали справи суд не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали.

Оскільки дія ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 23 вересня 2022 року була зупинена в порядку ч. 4 ст. 359 ЦПК України до закінчення апеляційного розгляду, її дію слід відновити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 23 вересня 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. С. Панасюк

Т. Б. Сало