ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 615/1042/21 Номер провадження 22-ц/814/2932/22Головуючий у 1-й інстанції Товстолужський О.В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м.Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Лобов О.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Валківського районного суду Харківської області від 11 листопада 2021 року, постановлене суддею Товстолужським О.В. (повний текст складено 15 листопада 2021 року),

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

13.07.2021 ОСОБА_2 звернулася в суд із указаним позовом. В обґрунтування підстав позову зазначає, що 02.05.2021 приблизно о 18-00 год. ОСОБА_1 , перебуваючи в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , завдав їй, позивачці, удар правою ногою в область лівого коліна, після чого пішов у невідомому напрямку. Приблизно через 30 хвилин, у той час коли ОСОБА_2 перебувала поряд із приміщенням закладу торгівлі, він повернувся та діючи з особливою зухвалістю наніс їй правою ногою один удар в область правого коліна.

Своїми діями ОСОБА_1 завдав позиваці легкі тілесні ушкодження та був засуджений вироком Валківського районного суду Харківської області від 25.05.2021 за ч.1 ст.296 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн.

Злочинні дії ОСОБА_1 , крім фізичного болю, завдали їй суттєвих моральних страждань, зумовлених переживаннями та негативними спогадами, що призвело до негативних змін у житті, складності виконання повсякденних обов`язків, потреби у психологічній реабілітації. Виходячи із засад розумності та справедливості, просить стягнути із відповідача на її користь, завдану ним моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн., що буде справедливою компенсацією понесених нею душевних страждань.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 11.11.2021 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 15 000,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що факт заподіяння відповідачем легких тілесних ушкоджень позивачці, встановлено вироком суду та, в порядку ч.ч.1,6 ст.82 ЦПК України, обставини заподіяння тілесних ушкоджень не підлягають доказуванню при розгляді даної справи. Разом із цим, беручи до уваги характер ушкоджень, обставини спричинення шкоди, фізичні та моральні страждання позивачки, суд визнав наявними підстави для відшкодування моральної шкоди у розмірі 15 000,00 грн., що відповідатиме засадам розумності та справедливості.

Відповідач із рішенням районного суду не погодився та оскаржив його в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції змінити, зменшивши розмір відшкодування із 15 000,00 грн. до 3 000,00 грн.

Зазначає, що дійсно, вироком Валківського районного суду Харківської області від 25.05.2021 (справа №615/682/21) був засуджений за ч.1 ст.296 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн., який ним сплачений. Перед потерпілою, позивакою у цій справі, він вибачився, матеріальних претензій до нього вона не мала, про що написала суду заяву.

Вважає розмір моральної шкоди, постановлений до стягнення, завищеним, таким, що не відповідає характеру спричинених ним потерпілій тілесних ушкоджень, синець на лівому коліні, тоді як саме лише протиправне діяння не доводить спричинення моральної шкоди, що не ґрунтується на доказах.

Просить врахувати поведінку позивачки, яка передувала скоєному ним злочину, а саме не ліцензовану торгівлю алкоголем в кафе, та на момент звернення в суд із позовом, - позивачка із друзями відпочиває у Великобританії.

Звертає увагу апеляційного суду, що позивачка та її представник тричі не з`являлися в районний суд, через, що розгляд справи відкладався та в подальшому, замість повернення позову без розгляду, за його наслідками постановлено рішення, що не ґрунтується на доказах.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 28.12.2021 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Валківського районного суду Харківської області від 11.11.2021.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 10.01.2022 закінчено підготовчі дії по вказаній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

13.01.2022 до Харківського апеляційного суду надійшов відзив представника позивача адвоката Бабаскіна К.С. на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

25.01.2022 до Харківського апеляційного суду надійшли заперечення відповідача на відзив.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 11.08.2022 справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Валківського районного суду Харківської області від 11.11.2021 прийнято до провадження та призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 02.05.2021 приблизно о 18.00 год. ОСОБА_1 , перебуваючи у кафе «Двi Kaтi», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, нехтуючи елементарними правилами поведінки і моральності, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, безпричинно з хуліганських спонукань, проявляючи зухвалість по відношенню до відвідувачів і персоналу кафе, присутнім у залі, використовуючи нікчемний привід завдав удар правою ногою в область лівого коліна ОСОБА_2 , після чого припинив свої протиправні дії та пішов у невідомому напрямку.

Однак, не бажаючи припиняти своїх хуліганських дій, ОСОБА_1 приблизно через 30 хв., у той час коли ОСОБА_2 перебувала поряд з приміщенням вищезазначеного закладу торгівлі, повернувся та діючи з особливою зухвалістю наніс правою ногою один удар в область правого коліна ОСОБА_2 .

В результаті протиправних дій ОСОБА_1 , згідно висновку експерта №12-14/43-Важ/21 від 11.05.2021, у потерпілої ОСОБА_2 встановлені наступні тілесні ушкодження: одне садно у області правого колінного суглоба та один синець у ділянці лівого колінного суглоба, які за ступенем тяжкості вищевказані синець та садно, кожне окремо, відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, згідно (пп. 2.3.2. «6». 2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступенів тяжкості тілесних ушкоджень затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6).

Вироком Валківського районного суду Харківської області від 25.05.2021 (справа №615/682/21), провадження № 1-кп/615/67/21) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Вирок суду набрав законної сили 25.06.2021./а.с.17-18/.

Частково задовольняючи вимоги позову, районний суд виходив із того, що факт заподіяння відповідачем легких тілесних ушкоджень позивачці встановлено вироком суду та не заперечується сторонами, обставини заподіяння тілесних ушкоджень не підлягають доказуванню при розгляді даної справи. Та обставина, що позивачка зверталась із заявою про відсутність претензій до відповідача, не скасовує її права на звернення в суд із позовом про відшкодування моральної шкоди.

Суд не прийняв до уваги посилання відповідача на фотозображення позивача, оскільки вони не можуть свідчити про ступінь її моральних страждань, та з урахуванням характеру та обсягу моральних страждань, постановив до стягнення 15 000,00 грн., що відповідатиме засадам розумності та справедливості.

Апеляційний суд з висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині в повній мірі погодитися не може з таких підстав.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені статтею 1167 ЦК України. За змістом частини першої наведеної норми, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Така шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п.п.1,2 ч.2 ст.23 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Такі роз`яснення сформовані у пункті дев`ятому Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Таким чином, законом установлено загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди. Тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

У спірних правовідносинах законом не визначено єдиного розміру грошового відшкодування моральної шкоди у випадку відшкодування потерпілій особі моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, а тому її розмір підлягає доказуванню та має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, оскільки не може бути засобом отримання доходу чи мірою покарання за злочин (справа Мельниченко проти України).

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише з питання, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

У справі, яка переглядається установлено, що внаслідок неправомірних дій відповідача, який скоїв кримінальне правопорушення, позивачка отримала ушкодження здоров`я, зверталася до лікаря та правоохоронних органів, докладала додаткових зусиль для організації свого життя.

Таким чином, із урахуванням обставин справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що діями відповідача позивачці була завдана моральна шкода, оскільки ситуація з її побиттям та наслідки цього стали для неї психотравмуючими факторами, завдали негативних переживань, тобто спричинили психологічні страждання (моральну шкоду).

Проте виходячи зі ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (легкі), відсутності відомостей про необхідність реабілітації, а також тривалості вимушених змін в організації життя, колегія суддів дійшла висновку, що розмір моральної шкоди, постановленої до стягнення є завищеним та підлягає зменшенню із 15 000,00 грн. до 5000,00 грн., що, з огляду на вже понесене відповідачем покарання, матиме достатній компенсаційний, а не каральний та обтяжуючий характер. Саме такий розмір моральної шкоди відповідатиме принципам розумності та справедливості.

Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постановах від 18 жовтня 2019 року у справі № 352/342/17, від 27 січня 2021 року у справі №607/15258/19.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зменшення розміру моральної шкоди, постановленої до стягнення із 15 000,00 грн. до 5 000,00 грн. В іншій частині рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376 п.п.3,4, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Валківського районного суду Харківської області від 11 листопада 2021 року змінити, зменшивши розмір моральної шкоди, постановленої до стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 із 15 000,00 грн. до 5 000 (п`яти тисяч),00 грн.

В іншій частині рішення Київського районного суду м.Полтави від 21 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22.11.2022.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.А. Лобов