Справа № 456/2083/21
Провадження № 2/456/188/2022
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2022 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Яніва Н. М.

за участю секретаря Сунак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Стрий цивільну справу за позовом заступника керівника Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Самбірської квартирно-експлуатаційної частини району до ОСОБА_1 , Стрийської міської ради Львівської області про визнання незаконним рішення та витребування майна з чужого незаконного володіння,-

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позицій сторін.

Позивач, заступник керівника Івано - Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Самбірської квартирно експлуатаційної частини району звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 та Стрийської міської ради Львівської області у якому просить визнати недійсним рішення ХІІ сесії VІІ демократичного скликання Стрийської міської ради Львівської області від 12.09.2017 № 405 у частині передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,01 га. по АДРЕСА_1 . Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони України нерухоме майно - земельну ділянку загальною площею 0,01 га по АДРЕСА_1 , кадастровий :06:003:0006. Також просить покласти судові витрати на відповідачів.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що діючим законодавством на Міністерство оборони України як на центральний орган виконавчої влади покладено державою функції щодо забезпечення Збройних Сил України необхідними матеріальними ресурсами, відповідно Міністерство оборони України уповноважене державою виступати при необхідності від імені держави у судах у разі порушення інтересів останнього. Згідно з положення про організацію квартирно - експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого наказом МОУ від 03.07.2013 № 448, Самбірська квартирно -експлуатаційна частина району відноситься до квартирно експлуатаційних органів Збройних Сил України. Окрім цього, Самбірська КЕЧ району є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банку, утримується окремим штатом, має гербову печатку із своїм найменуванням. Згідно ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво у суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Позовна заява про скасування рішення органу місцевого самоврядування та витребування майна ні Міністерством оборони України, ні Самбірською КЕЧ району подана не була, що свідчить про неналежне здійснення захисту інтересів держави останніми.

Таким чином важажє, що пред`явлення даного позову в інтересах держави, уповноваженим органом якої здійснювати відповідні функції у спірних відносинах є Міністерство оборони України та Самбірська КЕЧ району, викликано винятково необхідністю захисту порушених інтересів держави та здійснюється відповідно до ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 ЗУакону України «Про прокуратуру».

На підставі Державного акту на право користування землею б/н від 10.02.1978, виданого виконавчим комітетом Стрийської міської ради депутатів трудящих 1978р. Стрийській квартирно експлуатаційній частині району надано у постійне користування земельну ділянку військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 загальною площею 0,2789 га.. Вказане підтверджується актом звірки обліку земельних ділянок між МОУ та Самбірською КЕЧ району. Таким чином вказана земельна ділянка площею 0,2789 га. у м. Стрию Львівської області перебуває у державній власності та відповідно до ст. 77 ЗК України, належить до земель оборони. Правові засади та порядок використання земель оборони регламентовані Законом України «Про використання земель оборони» від 27.11.2003.

Моніторингом інформації з публічної кадастрової карти України виявлено факт передання земельної ділянки з кадастровим номером :06:003:0006 площею 0,01 га у постійне користування громадянину ОСОБА_1 ..

Так, на підставі рішення ХХХІ сесії VI демократичного скликання Стрийської міської ради Львівської області від 23.06.2015 №665 ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення детальних планів території у м. Стрию Львівської області для відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,01 га. Надалі рішенням від 12.09.2017 ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою щодо відведення та передачі у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,01 га.

Однак рішення про вилучення (передачу у користування) частини земельної ділянки військоговго містечка № НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , або відмову від неї у встановленому порядку власниками не приймалось.

У зв`язку з вищенаведеним вважає, що земельна ділянка вибула з володіння власника поза його волею, а отже є всі підстави для визнання рішення Стрийської міської ради у частині передачі земельної ділянки ОСОБА_1 недійсним та витребування такої з чужого незаконного володіння на підставі ст. 388 ЦК України на користь власника держави в особі Міністерства оборони України.

Відповідач ОСОБА_1 скористався правом на подання відзиву, згідно якого просив відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі у зв`язку з необґрунтованістю. Зокрема як на підставу викладених заперечень покликався на те, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка № НОМЕР_2 :06:003:0006 площею 0,01 га. цільове призначення якої для будівництва індивідуальних гражів за адресою: АДРЕСА_1 . Підстава виникнення права власності Витяг з рішення ХІІ сесії VII демократичного скликання Стрийської міської ради Львівської області № 405 від 12.09.2017. Даним рішення затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для передачі у власність йому під вже існуючий гараж розміром 22,6 кв.м., який належить йому на підставі договору дарування від 31.08.2006 №6757.

Даний гараж був побудований його батьком ОСОБА_2 у 1969 р. відповідно до рішення виконавчого комітету Стрийської міської ради депутатів трудящих від 04.07.1969 № 327 «Про надання дозволу на будівництво гаражу по АДРЕСА_1 » та згідно плану будівництва гаражу затвердженого головним архітектором. У подальшому рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17.07.2006 визнано право власності на цей гараж за ОСОБА_2 , так як збудований об`єкт у дворі комунального бдинку не порушує права інших осіб, земельною ділянкою ОСОБА_2 користується понад 30 років.

Йому рішенням Стрийської міської ради від 23.06.2015 № 665 було надано дозвіл на розроблення детального плану території для відвеледння змельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,01 га. для будівництва індивідуального гаражу. Згідно п. 2.9 детального плану території по АДРЕСА_1 від 2015 р. - зони особливого режиму використання земель навколо військових об`єктів ЗСУ та інших військових формувань у межах даної території відсутні. Згідно проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою: АДРЕСА_1 від 2016 - категорія земель - землі житлової та громадської забудови, форма власності - комунальна. Земельна ділянка межує від А до Б землі запасу Стрийської міської ради, від Б до В землі Стрийської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1, від В до А землі загального користування. Таким чином вважає, що позивачами не доведено порушення їхніх прав, не доведено порушення інтересів держави.

Уповноважений представник відповідача Стрийської міської ради Кобко Т. подав до суду відзив, згідно якого просив суд відмовти у задоволені позову. Зокрема зазначив, що земельна ділянка площею 0,01 га. передана ОСОБА_1 , надавалась із земель комунальної власності. На даній земельній ділянці у ОСОБА_1 з 2006 знаходиться у власності нерухоме майно (гараж). Вважає, що поданий акт на право користування земельною ділянкою не внесений у Державний земельний кадастр і не може слугувати доказом. Щоб стверджувати, що земельна ділянка, яка передана ОСОБА_1 належить до земель Міністерства оборони України позивачам необхідно було зробити встановлення меж земельної ділянки, чого зроблено не було.

Уповноважений представник відповідача Самбірської квартирно експлуатаційної частини (району) Кульчицький Н. подав відповідь на відзив, згідно якого просив позов задоволити. Згідно з Державним актом на право на користування земельною ділянкою б/н від 10.02.1978 зареєстрованого у Державну книгу реєстрації землекористувань за № НОМЕР_3 Стрийській квартирно -експлуатаційній частині (району) ( правонаступником якої є саме Самбірська КЕЧ району) надано у постійне користування земельну ділянку військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 загальною площею 0,2789 га. Вказана земельна ділянка перебуває у державній власності і є землями оборони. Керуючись ст. 6 Закону України «Про правовий режим майна у ЗСУ» відчуження військового майна здійснюються Міністерством Оборони України через уповноважені Кабінетом Міністерством України підприємства та організації, визначені ч.2 цієї статті. Рішення про відчуження військового майна, що є придатним для подальшого використання, але не знаходить застосування у повсякденній діяльності військ, надлишкового майна, а також цілісних майнових комплексів та іншого нерухомого майна приймає КМУ за поданням Міністерством Оборони України. А у відповідності до Постанови КМУ №1919 від 28.12.2000 «Про затвердження Положення про порядок відчуження та реалізації військового майна ЗСУ» «процес відчуження розпочинається у військових частинах з формуванням переліку військового майна у тому числі і земельні ділянки, облік яких ведуть квартирно - експлуатаційні відділи та частини», а рішення про відчуження військового майна, згідно положення, приймає КМУ із затвердженням за пропозицією Міноборони.

В рамках укладеного 05.10.2020 Меморандуму про співпрацю між Міністерством Оборони України та Держгеокадастром за рахунок Держгеокадастру на першому етапі сплановано проведення державної інвентаризації земель оборони. Відповідно до Закону України від 24.04.2021 №1423-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» оновлено процедуру інвентаризації. Земельну ділянку військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 загальною площею 0,2789 га внесено у список заходів з інвентаризації земель оборони.

Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст.174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило.

Процесуальні рішення, постановлені по справі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 квітня 2021 року головуючим суддею у справі визначено суддю Янів Н.М. /а.с. 21/

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.05.2021 позовну заявузаступника керівника Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Самбірської квартирно-експлуатаційної частини району до ОСОБА_1 ,

Стрийської міської ради Львівської області про визнання незаконним рішення та витребування майна з чужого незаконного володінняприйнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 04.06.2021. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі /а.с. 22/.
04.06.2021 ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено на 20.07.2021./а.с.28/

20.07.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 09.08.2021 /а.с. 39/

Ухвалою суду від 09.08.2021 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 06.09.2021. /а.с.57-58/.

06.09.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 29.09.2021 /а.с. 87-88/

29.09.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 11.11.2021 /а.с. 93/

11.11.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 29.11.2021 /а.с. 102/

29.11.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 17.12.2021 /а.с. 111/

17.12.2021 ухвалою суду у справі призначено судову земельно- технічну експертизу, провадження у справі зупинено. /а.с.121-122/

Постановою Львівського апеляційного суду від 07.07.2022 ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17.12.2021 про призначення у справі судову земельно- технічну експертизу скасовано /а.с.167-169/.Судове засідання призначено на 06.10.2022 /а.с.172/

06.10.2022 у судовому засіданні оголошено перерву до 20.10.2022./а.с.180/

Розгляд справи по суті відбувся 20.10.2022.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі.

Прокурор Негрич Н.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові, просив суд такі задоволити.

Уповноважений представник позивача Міністерства оборони України Лесик Гошко О.Є. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала просила позов задоволити.

Уповноважений представник позивача Самбірської квартирно експлуатаційної частини району у судове заіданні не зявилась, хоча була належним чином повідомлена про ча та місце судового розгляду, про причину неявки суд не повідомила.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив.

Представник відповідача адвокат Пилипів О.В. у судовому засіданні позовні вимоги заперечила повністю, просила суд відмовити у їх задоволенні, з підстав навелених у письмовому відзиві на позовну заяву.

Уповоноважений представник відповідача Стрийської міської ради Львівської області Кобко Т. у судове засідання не зявився, подав заяву згідно якої просив проводити розгляд справи без представника Стрийської міської ради. Проти позовних вимог заперечив повністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши відсутність з боку сторін заяв про врегулювання спору, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і у задоволені позову слід відмовити повністю з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії Акту про право користування землею від 10.02.1978 виданого виконавчим комітетом Стрийської міської ради депутатів трудящих 1978 та зареєстрованого у державній книзі реєстрації землекористувань за № НОМЕР_3 Стрийській квартирно експлуатаційній частині району у постійне користування було відведено 0,2789 га. землі згідно з планом і описом меж: від А до Б землі будівельного кварталу, від Б до В АДРЕСА_3 , від В до Г землі будівельного кварталу, від Г до А вул. Ломоносова. /а.с.14-15/

У відповідності до Акту про виявлене самовільне зайняття (неправомірне вилучення) земель оборони комісією у складі начальника НКТ ОСОБА_3 , інженера із землекористування ОСОБА_4 , інженера ОСОБА_5 , інженера ОСОБА_6 14.11.2019 було виявлено, що на території військового містеча № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,2789 га. самовільно видалені зелені насадження. Земельна ділянка площею 0,01 га. з кадастровим № :06:003:0006 для будівництва індивідуальних гаражів надана у приватну власність ОСОБА_1 згідно рішення Стрийської міської ради №616 від 03.03.2015, проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність був завердженний рішенням Стрийської міської ради за № 405 від 12.09.2017.

Згідно Акту прийому (передачі) будівель, споруд та територій військового містечка № НОМЕР_1 від КЕВ м. Львова до Самбірської КЕЧ (району) затвердженого 01.01.2019 земельна ділянка площею 0,2789 була передана на облік, відомості про самовільне зайняття (неправомірне вилучення) по даній земельній ділянці відсутні./а.с.12/

18.11.2019 вищевказаний акт про самовільне зайняття земель оборони на території військового містечка № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_4 від 14.11.2019 було скеровано військовому прокурору Івано Франківского гарнізону./а.с.11/

18.02.2020 за вих № 30.31/02-186 Міністерсту Оборони України та Самбірській КЕЧ району скеровано повідомлення про намір військової прокуратури Івано Франківського гарнізону звернутись до суду у інтересах Міністерства Оборони України та Самбірської КЕЧ району до ОСОБА_1 та Стрийської міської ради про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та витребування майна./а.с.17/

У відповідності до копії рішення виконавчого комітету Стрийської міської ради депутатів трудящих від 04.07.1969 № 327 «Про дозвіл на будівництво гаражу по АДРЕСА_1 » ОСОБА_2 (батько відповідача ОСОБА_1 ) було надано дозвіл побудувати тимчасовий гараж для автомашини « ОСОБА_7 » на місці існуючого сараю. Зобов`язано такого одержати проект на будівництво гаражу./а.с.66/

Головним архітектором м.Стрия затверджено план будівництва гаражу 11.07.1969./а.с.67/

Згідно копії технічного паспорту виданого Стрийським МБТІ 21.06.2006 ОСОБА_2 побудував 1969 капітальний гараж площею 26,3 кв.м../а.с.70-71/

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львіської області від 17.07.2006 у справі № 2-2080/2006 за позовом ОСОБА_2 до Стрийської міської ради про право власності за ОСОБА_2 визнано право власності на гараж, що знаходиться у дворі комунального будинку по АДРЕСА_1 ./а.с.68/

Згідно договору дар ування посвідченого 31.08.2006 приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Мірчук Л.І., зареєстрованого у реєстрі за № 6757. ОСОБА_2 подарував ОСОБА_1 гараж, що знаходиться у АДРЕСА_1 ./а.с.69/

У відповідності до рішення Стрийської міської ради № 665 від 23.06.2015 виконавчому комітету Стрийської міської ради надано дозвіл на розроблення детальних планів території для відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , орієнтованою площею 0,01 га. ОСОБА_1 для будівництва індивідуального гаражу./а.с.72/

У відповідності до копії Детального плану території по АДРЕСА_1 виконаного на змовлення Стрийської міської ради КП Стрийське міське бюро планування та архітектури» 2015 вказано, що земельна ділянка знаходиться на території земель Стрийської міської ради на межі житлової та громадської забудови - з північно - західної сторони - двоповерховий житловий будинок ( АДРЕСА_5 ), з північно східної строни - двоповерховий житловий будинок ( АДРЕСА_6 ), з південно західної сторони територія ЗОШ № НОМЕР_4 , з південно східної сторони - чотириповерховий житловий будинок (вул. А.Корчака.6). Зони особливого режиму використання земель навколо війскових

об"єктів Збройних Сил України та інших військових формувань, в прикордонній смузі - у межах даної території відсутні./а.с.73-74/

Згідно проекту землоустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуального гаражу за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :06:003:0006 виконаного 10.03.2017 ТОВ «Геосервіс 77» на замовлення ОСОБА_1 вбачається, що земельна ділянка знаходиться у АДРЕСА_1 , форма власності - комунальна, цільове призначення земельної ділянки -землі запасу, категорія земель - землі житлової та громадської забудови, площа 0,0100 га. На місцевості земельна ділянка межує від А до Б землі запасу Стрийської міської ради, від Б до В землі Стрийської ЗОШ І-ІІІ ступенів №1, від В до А землі загального користування вул І.Мазепи./а.с.75-78/

Згідно висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 30.06.2017 №689-6798/81-17 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власнсть ОСОБА_1 , 02.05 для будівництва індивідуальних гаражів, адрес земельної ділянки АДРЕСА_1 , територія Стрийської міської ради відповідає вимогам законодавства та прийнятим відповідно до нього нормативно - правовим актам./а.с. 78 на звороті/

У відповідності до виписки з рішення Стрийської міської ради №405 від 12.09.2017 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічних документацій із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок для передачі у власнстіь громадянам у межах м.Стрий» міська рада вирішила затвердити проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок згідно Додатку №1, зокрема ОСОБА_1 та передати у власнсіть (із земель житлової та громадської забудови та земель сільськогосподарського призначення)./а.с.80/

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 19.09.2017 земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 кадастровий номер :06:003:0006 площею 0,01 га, цільове призначення для будівництва індивідуальних гаражів зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1 /а.с.79/

При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.4 Земельного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі ЗК України) завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Згідно ст. 12 ЗК України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міста відноситься: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Стаття 78 ЗК України визначає, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до ст.81 ЗК України серед основних підстав набуття права власності на земельні ділянки громадянами України є зокрема безоплатна передача із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Відповідно до ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності.

Згідно ч. 4 ст. 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: а) землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо); б) землі під залізницями, автомобільними дорогами, об`єктами повітряного і трубопровідного транспорту; в) землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом; г) землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом; ґ) землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом; д) земельні ділянки, які використовуються для забезпечення діяльності органів місцевого самоврядування; е) земельні ділянки, штучно створені в межах прибережної захисної смуги чи смуги відведення, на землях лісогосподарського призначення та природно-заповідного фонду, що перебувають у прибережній захисній смузі водних об`єктів, або на земельних ділянках дна водних об`єктів; є) землі під об`єктами інженерної інфраструктури міжгосподарських меліоративних систем, які перебувають у комунальній власності.

Частиною 4 ст. 84 ЗК України передбачено, що до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: зокрема серед іншого в) землі оборони.

Стаття 116 ЗК України визначено підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності. Так громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

У відповідності до ч.7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Законодавець в ч.1 ст.122 ЗК України визначив право міських рад передавати земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, однією з яких, зокрема, є землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, отже, землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення є землями однієї категорії.

Як визначено ст.65 ЗК України, землями промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення визнаються земельні ділянки, надані в установленому порядку підприємствам, установам та організаціям для здійснення відповідної діяльності. Порядок використання земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення встановлюється законом.

За змістом ст. 1 Закону України «Про використання земель оборони» та ст. 77 ЗК України землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України.

Військовим частинам для виконання покладених на них функцій та завдань земельні ділянки надаються у постійне користування відповідно до вимог ЗК України. (Ст. 2. Закону України «Про використання земель оборони»).

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про Збройні Сили України» земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління.

Згідно ст. 6 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» відчуження військового майна здійснюється Міністерством оборони України через уповноважені Кабінетом Міністрів України підприємства та організації, визначені ним за результатами тендеру, після його списання, за винятком майна, визначеного частиною другою цієї статті. Рішення про відчуження військового майна, що є придатним для подальшого використання, але не знаходить застосування у повсякденній діяльності військ, надлишкового майна, а також цілісних майнових комплексів та іншого нерухомого майна приймає Кабінет Міністрів України за поданням Міністерства оборони України. Відчуження земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого військового майна, що підлягають реалізації, та земельних ділянок, які вивільняються у процесі реформування Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Підстави та порядок переходу права на земельну ділянку при переході права власності на розташовані на ній житловий будинок, будівлю або споруду визначаються статтею 377 ЦК України та статтею 120 ЗК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ч.1 ст. 120 ЗУ України при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

За ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для її обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування (частина друга статті 377 ЦК України).

У пунктах 45-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 263/6022/16-ц зазначено, що ч. 2 ст. 120 ЗК України закріплює принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Згідно з цією частиною визначення правового режиму земельної ділянки прямо узалежнено від права власності на відповідні житловий будинок, будівлю чи споруду (висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 12.10.2016 у справі № 6-2225цс16).

Перехід права на земельну ділянку до нового набувача нерухомого майна відбувається в силу прямого припису закону, незалежно від волі органу, який уповноважений розпоряджатися земельною ділянкою (пункт 7.42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16).

Із моменту переходу права власності на розташоване на земельній ділянці нерухоме майно до нового власника у правовідносинах користування земельною ділянкою, на якій розташовано це майно, відбувається фактична заміна землекористувача: права та обов`язки землекористувача переходять до нового власника відповідного нерухомого майна.

Перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування всією земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача-власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості, розташованого на ній (пункти 8.16 і 8.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №910/18560/16; пункт 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 263/6022/16-ц).

Таким чином, внаслідок відчуження об`єкта нерухомості, що розташований на певній земельній ділянці, права власника земельної ділянки щодо користування чи розпорядження такою земельною ділянкою обмежуються або припиняються у відповідній частині в силу закону.

Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи.

Відповідно до статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

В ході судового розгляду судом встановлено, що спірна земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,01 га., кадастровий номер :06:003:0006 починаючи 19.19.2017 належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі рішення Стрийської міської ради Львівської області №405 від 12.09.2017.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилається на те, що вищевказане рішення сесії Стрийської міської ради Львівської області від 12.09.2017 №405 у частині передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,01 га. у АДРЕСА_1 , слід визнати недійсним, оскільки вказана земельна ділянка входить до земель оборони якими є земельна ділянка військогового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 , загальною площею 0,2789 га., та перебуває у постійному користуванні Самбірської КЕЧ району, яка є правонаступником Стрийської квартирно експлуатаційної частини району на підставі Державного акту на право користування землею від 10.02.1978, виданого виконавчим комітетом Стрийської міської ради депутатів трудящих 1978.

Жодного рішення про вилучення (передачу у користування) частини земельної ділянки військового містечка № НОМЕР_1 у м.Стрию Львівської області або відмову від неї у порядку передбаченому ст. 6 Закону України «Про правовий режим майна у Збройнх силах України» власниками не приймалось.

Надаючи оцінку аргументам сторін, суд вважає аргументи сторони позивача помилковими, та такими що не підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, а аргументи сторони відповідачів належним чином обґрунтованими та мотивованими.

Так, що стосується позовних вимог щодо визнання недійсним рішення міської ради, суд звертає увагу на те, що згідно статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування можуть бути визнаними незаконними в судовому порядку тільки з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України.

Проаналізувавши земельне законодавство в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення, суд приходить до висновку, що Стрийська міська рада Львівської області діяла в межах повноважень встановлених законодавчими та нормативно-правовими актами, у зв`язку з чим рішення ХІІ сесії VII демократичного скликання Стрийської міської ради Львіввької області від 12.09.2017 №405 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічних документацій із землеустрою щодо становлення меж земельних ділянок для передачі у власність громадянам у межах м.Стрий» у частині передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,01 га. по АДРЕСА_1 . є законним та таким, що прийняте відповідно до вимог чинного на день проведення сесії законодавства України.

На підтвердження своїх позовних вимог про те, що вказана спірна земельна ділянка є землями оборони та входить до земель війського містечка АДРЕСА_4

позивачем не надано суду жодних належних, допустимих та достатніх доказів у розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України, що саме земельна ділянка, яка перебуває у власності відповідача ОСОБА_1 розташована за адресою АДРЕСА_1 , входить до складу земель військового містечка № НОМЕР_5 . Зокрема на підтвердження вищевказаних фактів позивачем не надано технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на військове містечко № НОМЕР_1 загальною площею земельної ділянки 0,2789 га. за адресою: АДРЕСА_4 , де було б чітко визначено межі земельної ділянки.

Як ствердив прокурор у судовому засіданні та не заперечувалось представниками позивачів у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР 19.12.2019 за № 0000096 за фактом зловживання владою та службовим становищем посадовими особами виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області щодо відведення земельної ділянки військового містечка № НОМЕР_1 площею 0,012 га. у АДРЕСА_1 та Зеленій постановою слідчого призначено судово земельно технічну та оціночно - земельну експертизу, для вирішення питання чи входить земельна ділянка загальною площею 0,01 га по АДРЕСА_1 , кадастровий №:06:003:0006 у межі земельної ділянки військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 загальною площею 0,2789 га.. Вказана постанова скерована на виконання у Львівській НДІСЕ Міністерстіва юстиції.

Однак на момент розгляду справи вказаного висновку експертизи прокурор суду не надав.

Окрім цього у судовому засіданні беззперечено встановлено той факт, що гараж, який належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 був побудований батьком позивача ОСОБА_2 ще в 1969р. на підставі рішення виконавчого комітету Стрийської міської Ради депутатів трудящих №327 від 04.07.1969 «Про дозвіл на будівництво гаражу по АДРЕСА_1 ». Тобто задовго до того як земельна ділянка площею 0,2789 була виділена у посійне користування Стрийській квартирно - експлуатаційній частині району, згідно Державного акту на право користування землею від 10.02.1978р.

Відтак суд приходить до переконання що вимоги позивача щодо захисту порушеного права в частині заявлених позовних вимог є недоведеними.

Щодо позовних вимоги про витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь МОУ нерухомого майна - земельної ділянки загальною площею 0,01 га. по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :06:003:0006, то у відповідності до норм ЦК України заявити вимоги про витребування майна, зокрема земельних ділянок, може лише власник від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України) або від добросовісного набувача згідно зі статтею 388 ЦК України в залежності від того, на якій підставі добросовісний набувач набув це майно у власність, а в разі набуття його за оплатним договором - також від того, як саме майно вибуло з володіння власника чи особи, якій власник це майно передав у володіння.

Як було встановлено судом, прокурором не доведено, що спірна земельна ділянка є землями оборони та перебуває у користуванні Стрийської КЕЧ, при цьому прокурором також не спростовано правомірності виникнення права власності відповідача на вказану земельну ділянку, тому позовні вимоги про витребування земельної ділянки на користь держави в особі МОУ також до задоволення не підлягають.

Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви.

На підставі вищенаведеного, оцінивши наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову у зв`язку із недоведеністю обставин, що підтверджують заявлені позовні вимоги.

Щодо судових витрат.

Відмовляючи у задоволенні позову за необґрунтованістю, суд, відповідно до п.2 ч.1 ст. 141 ЦПК України, покладає судові витрати на позивача, тому вимоги у частині стягнення з відповідачів сплаченого судового збору задоволенню також не підлягають.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 242, 259, 264-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволені позову заступника керівника Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Самбірської квартирно-експлуатаційної частини району до ОСОБА_1 , Стрийської міської ради Львівської області про визнання незаконним рішення та витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Н. М. Янів