СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2/759/4955/22
ун. № 759/3004/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Гаєвської Н.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення сторін у залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про відвід головуюючому судді Ул`яновській О.В. в рамках цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій неправомірними та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

у лютому 2022 р. до Святошинського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, яку 21.02.2022 передано судді, для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 21.02.2022 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 06.05.2022 вищезазначену позовну заяву повернути позивачу у зв`язку з несплатою судового збору за вимогою про стягнення відшкодування моральної шкоди, який відповідно до Закону України «Про судовий збір».

03.10.2022 постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу позивача задоволено, ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 06.06.2022 скасовано, справу повернуто до суду для продовження розгляду.

10.11.2022 через канцелярію суду позивач подала заяву про відвід судді Ул`яновській О.В. з підстав п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, а тому у позивача виникають сумніви у можливості здійснювати суддею Ул`яновською О.В. правосуддя у вказаній справі та бути об`єктивною та неупередженою.

Вивчивши заяву та матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

За вказаних обставин, перевіривши наведені позивачем підстави для відводу головуючого у справі, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, адже незгода сторони з процесуальними рішеннями та діями судді не може бути підставою для відводу.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.ст. 36, 40 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуюючому судді Ул`яновській О.В. в рамках цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій неправомірними та стягнення моральної шкоди відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Оксана УЛ`ЯНОВСЬКА