Справа № 366/1095/22
Провадження № 2/366/397/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2022 року Іванківський районний суд Київської області в складі: головуючого - судді Ткаченка Ю.В., при секретарі Морозовій Я.Р., розглянувши у попередньому судовому засідання в смт. Іванків Київської області, в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики

В С Т А Н О В И В :

10 серпня 2022 року ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі Відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 1 000 000 доларів США (один мільйон доларів США).

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, 25.12.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошових коштів, згідно з яким він надав відповідачу у борг кошти частками 550 000 доларів США (п`ятсот п`ятдесят тисяч доларів США) та 450 000 доларів США (чотириста п`ятдесят тисяч доларів США).

На момент подачі позовної заяви, згідно офіційного курсу НБУ, 100 доларів США становило 3656 гривень, а отже сума боргу за договором позики грошових коштів в розмірі 1 000 000 доларів США становила 36 560 000 (тридцять шість мільйонів п`ятсот шістдесят тисяч) гривень.

У відповідності до п. 2 договору позики грошових коштів, відповідач зобов`язалася повернути позивачу борг та проценти в повному обсязі у строк до 31 грудня 2019 року, але на момент звернення до суду продовжує ухилятися від повернення суми боргу, чим порушує взяті на себе зобов`язання.

Ухвалою суду від 02 вересня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання на 12 жовтня 2022 року /а.с. 33/.

У зв`язку з неявкою сторін, розгляд підготовчого судового засідання було відкладено на 21 жовтня 2022 року.

У підготовче судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені вчасно.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю, просить справу розглядати без його участі, а позов задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_2 та її представник адвокат Курц А.В. звернулися до суду із заявами про те, що позов визнають, просять справу розглядати без участі відповідача та її представника.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідач позов визнала.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

25.12.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошових коштів, згідно з яким ОСОБА_1 передав відповідачу у борг кошти частками 550 000 доларів США (п`ятсот п`ятдесят тисяч доларів США) та 450 000 доларів США (чотириста п`ятдесят тисяч доларів США) про що ОСОБА_2 було складено відповідні розписки про одержання грошових коштів /а.с. 9-10, 11/.

У відповідності до умов договору позики, Позичальник зобов`язалася повернути всю суму боргу та проценти в строк до 31 грудня 2019 року, але станом на 18.08.2022 року порушила ці умови договору позики і не повернула борг.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК Украі?ни за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другіи? стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речеи? того ж роду та такоі? ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошеи? або інших речеи?, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та и?ого умов може бути представлена розписка позичальника або іншии? документ, якии? посвідчує передання и?ому позикодавцем визначеноі? грошовоі? суми або визначеноі? кількості речеи?.

Частиною 1 статті 1049 діючого Цивільного кодексу Украі?ни, передбачено, що Позичальник зобов`язании? повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такіи? саміи? сумі, що були передані и?ому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статеи? 525 та 526 Цивільного кодексу Украі?ни, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаі?в ділового обороту або інших вимог, що звичаи?но ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна и?ого умов не допускається. Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу Украі?ни порушенням зобов`язання є и?ого невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до чинного законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Із аналізу правових норм можна зробити висновок, що гривня, як національна валюта, є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. ч.1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Наявність у позивача підписаних відповідачем оригіналів письмового договору і розписок про одержання коштів, з огляду на їх реальний характер, є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми в іноземній валюті.

Верховний суд у справі 753/11670/17 звертає увагу, що досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від встановлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й засвідчує факт передачі грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання.

З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Позивач разом з позовною заявою надає суду беззаперечні докази, які вказують саме на виникнення відносин з приводу позики коштів в іноземній валюті та невиконання боржником зобов`язання щодо їх повернення.

Вивчивши матеріали справи, зокрема, договір позики грошових коштів від 25.12.2015 року, розписки про отримання грошових коштів від 25.12.2015 року та 26.12.2016 року, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, як обґрунтованого ст. ст. 11, 16, 509, 526, 527, 530, 610-612, 1046, 1047 ЦК України.

Стягненню з відповідача підлягає заборгованість за договором позики у розмірі 1 000 000 доларів США (один мільйон доларів США).

Стягненню на користь позивача відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України підлягають також судові витрати (сплачена сума судового збору в розмірі 992,40 грн.).

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики грошових коштів від 25 грудня 2015 року в розмірі 1 000 000 доларів США (один мільйон доларів США).

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 992.40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Іванківський районний суд Київської області до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2

Суддя : Ю.В. Ткаченко