провадження 2/201/19/2022
УХВАЛА

26 жовтня 2022 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Храмцевич Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву про заміну сторони по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ВКФ «Ігрек» і Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18 листопада 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ ВКФ «Ігрек» і ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування майнової і моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки, позовні вимоги не змінювалися, не доповнювалися і не уточнювалися. Справа по суті не слухалася, розглядалися клопотання, виносилися ухвали, спір по суті не вирішено.

В судове засідання представником позивача подано клопотання про зупинення провадження по справі в зв`язку з неможливістю, на його думку, розгляду цієї справи до визначення спадкоємців і вступ їх в справу через смерть позивача ОСОБА_1 в листопаді 2017 року, оскільки ці правовідносини допускають правонаступництво, що має значення при вирішенні цієї цивільної справи.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська суду від 22 травня 2018 року вказане клопотання було розглянуто та задоволене і провадження в справі зупинено.

В червні 2022 року стало питання (згідно позиції сторін) про відновлення провадження в цій справі, оскільки повинні були відпасти ті обставини, заради яких було зупинено провадження в справі: пройшов тривалий термін для вирішення питань зі спадщиною, отримання свідоцтв про право на спадщину, не заявлено про наявність судових чи інших спорів про цю спадщину та про інших спадкоємців або зацікавлених осіб, права яких могли б торкатися в цьому спорі в суді. У зв`язку з вказаним слід вирішити питання про поновлення провадження в цій цивільній справі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2022 року провадження в справі було поновлено.

В судовому засіданні стало питання про заміну сторони позивача через смерть позивача ОСОБА_1 та притягнення до участі в справі в якості позивача його спадкоємців: дружину позивача ОСОБА_3 , доньку позивача ОСОБА_4 і доньку позивача ОСОБА_5 , оскільки ці правовідносини допускають правонаступництво, про що надані відповідні документи, вимоги позову можуть торкатися їх (дружини і доньок позивача) інтересів, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 можуть мати безпосереднє відношення до вказаного в позові спірного питання і розгляд справи можливий саме за участю цих осіб.

Ухвалою Жовтневого районного суду від 26 жовтня 2022 року замінено сторону позивача та притягнуто до участі в справі спадкоємців померлого позивача ОСОБА_1 ..

Після цього в судовому засіданні стало питання про виключення третьої особи з числа учасників справи через смерть ОСОБА_2 , оскільки він не є стороною в справі і правовідносини стосовно нього не допускають правонаступництво, про що надані відповідні документи.

Сторона позивача і відповідача фактично не заперечували проти цього.

З`ясувавши думку учасників цивільного спору, судового засідання, перевіривши матеріали справи, суд вважає за необхідне виключити з числа третіх осіб ОСОБА_2 : суду надана копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , є заява про виключення з числа третіх осіб, документальне підтвердження про смерть третьої особи.

Приймаючи вказане, суд вважає необхідним через смерть третьої особи виключити ОСОБА_2 з числа учасників справи, оскільки правовідносини справи між сторонами не допускають правонаступництво стосовно третьої особи, про що надані відповідні документи, вимоги позову не можуть торкатися інтересів спадкоємців даної особи і вони не можуть мати безпосереднє відношення до вказаного в позові спірного питання, тому розгляд справи можливий без участі цих осіб, права цих осіб в цій справі не можуть бути порушені і без них розглянути справу доцільно.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо), залишення позову без розгляду, залучення належних осіб і інш. не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому суд звертає увагу також на вимоги статті 121 ЦПК України про те, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку; не може бути залишене поза увагою положення статті 6 Конвенції, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також те, що в цивільному судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany)).

Приймаючи до уваги вказане, суд приходить до висновку про можливість виключення третьої особи з числа учасників справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49, 53, 54, 182, 222, 258-261, 352-354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Виключити з числа третіх осіб, учасників справи ОСОБА_2 .

Ухвала набрала законної сили 26 жовтня 2022 року і оскарженню не підлягає.

Суддя