У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2022

м. Лозова Харківської області

Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:

головуючого - Харабадзе К.Ш.,

за участю секретаря - Фалькової І.М.,

Справа № 629/6351/21

Номер провадження 2/629/223/22

позивач ОСОБА_1

відповідач Лозівський відділ державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)

третя особа філія «Панютинський вагоноремонтний завод» АТ «Українська залізниця»

розглянувши цивільну справу про зняття арешту

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа філія «Панютинський вагоноремонтний завод» АТ «Українська залізниця», про зняття арешту, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 09.03.2001 року, посвідченим приватним нотаріусом Завадою М.О. Лозівського районного нотаріального округу Харківської області, за реєстровим номером №615 та зареєстрованим в Лозівському БТІ в книзі №5 за №995. Позивач вирішив продати житловий будинок з відповідними надвірними будівлями, тому звернувся до приватного нотаріуса, подавши їй всі документи на житловий будинок. Відповідно до п.п.2.1. п.2 глави 2 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 при підготовці до посвідчення правочинів про відчуження або заставу нерухомого майна нотаріусом перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Під час такої перевірки нотаріусом було виявлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна міститься запис за № 43314170 про накладення арешту ш житловий будинок, яке було внесено Лозівською державною нотаріальною конторою з постанови про накладання арешту АА №774381 від 07.10.2005 року відділу державної виконавчої служби м. Лозова, де зазначено, що власником житлового будинку є ОСОБА_1 . Про існування заборони відчуження (арешту) позивач дізнався при зверненні до нотаріусу, йому не було відомо про те, що у нього є борги, тому вважає, що вказана заборона обтяження була помилково накладена Лозівською ДНК згідно постанови про накладання арешту АА №774381 від 17.10.2005 року державною виконавчою службою м. Лозова. Існування арешту на житловий будинок перешкоджає позивачу розпоряджатися своїм майном. Позивач звернувся до Лозівського відділу ДВС у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) який є правонаступником Відділу державної виконавчої служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області з відповідною заявою. Однак листом №54026/19.10-86 Лозівського відділу ДВС у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) від 26.10.2021 року у знятті арешту було відмовлено, оскільки у зв`язку з закінченням строку зберігання виконавчих проваджень ДВС не має законних підстав для зняття арешту. Також в листі зазначено, що відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, на примусовому виконанні у відділі станом на 26.10.2021 року не перебуває виконавчий лист №1-355 від 02.06.2005 року, виданий Лозівським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з позивача на користь ДП «Укрспецвагон» боргу у розмірі 1015,97 грн. Лозівська державна нотаріальна контора, як заявник та Лозівський відділ державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), як обтяжувачі не мають визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивача заборони на відчуження об`єкта нерухомого майна. На підставі вищевикладеного, просить скасувати арешт на майно, яке належить йому на праві власності, яке зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за № 43314170 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 17.10.2005 року за № 43314170 про заборону на все майно, яке належить йому на праві власності, накладену Лозівською державною нотаріальною конторою згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.10.2005 року, відділ державної виконавчої служби по м. Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Представник відповідача Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у судове засідання не з`явилась, в наданій суду заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності, вирішення даного питання залишила на розсуд суду

Представник третьої особи філії «Панютинський вагоноремонтний завод» АТ «Українська залізниця» в судове засідання не з`явилася, в наданій суду заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження по справі підлягає закриттю з таких підстав.

Судом встановлено, що 17.10.2005 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби по м. Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа І-355, виданого 02.06.2005 Лозівським міськрайонним судом Харківської області про стягнення боргу на користь ДП «Укрспецвагон» - 1015 грн 97 коп. з ОСОБА_1 була винесена постанова серії АА №774381 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_1 АДРЕСА_1 /а.с. 22/.

Згідно зі статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому Законом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою, другою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Зокрема передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до частини третьої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Отже, державний виконавець має право накладати арешт на кошти боржника для забезпечення реального виконання рішення під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року № 904/51/19.

Установивши, що ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні, в рамках якого було накладено арешт на його майно, суд дійшов висновку про те, що він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законодавством України у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Згідно пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 29 липня 2020 року в справі №161/3171/19, від 20 січня 2021 року в справі №157/298/19, від 24 травня 2021 року в справі №712/12136/18.

Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

З урахуванням вище наведеного суд приходить до висновку, що провадження у справі необхідно закрити, оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (загального позовного провадження).

Відповідно до ч.2 ст.255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно з п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, враховуючи, що провадження у справі закрито на тій підставі, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а при подачі позову ОСОБА_1 , сплатив судовий збір у розмірі 908,00 грн., про що свідчить квитанція №13_12 від 12.11.2021, суд дійшов до висновку про доцільність повернення сплаченого судового збору.

Керуючись п. 1 ч. 1 та ч.ч. 2 і 3 ст. 255, ч. 1 ст. 256, ст.ст. 260, 261 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа філії «Панютинський вагоноремонтний завод» АТ «Українська залізниця», про зняття арешту закрити, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (загального позовного провадження).

Зобов`язати Лозівське управління Державної казначейської служби України Харківської області повернути ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп, квитанція №13_12 від 12.11.2021.

Роз`яснити, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Роз`яснити, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Карина ХАРАБАДЗЕ