П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2022 року

м. Рівне

Справа № 569/486/21

Провадження № 22-ц/4815/729/22

Головуючий у Рівненському міському суді

Рівненської області: суддя Галінська В.В.

Рішення суду першої інстанції

(вступна і резолютивна частини) ухвалено

о 14 год. 17 хв. 10 лютого 2022 року

у м. Рівне Рівненської області

Повний текст постанови складено: 18 лютого 2022 року

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестохіллс Веста";

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору,: приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Самсонюк Олена Анатоліївна і підприємець ОСОБА_2 ;

представники учасників справи:

позивача адвокат Дяденчук Анатолій Іванович;

відповідача адвокат Бовгиря Олександр Петрович;

за участі: учасники справи та їх представники не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Дяденчука Анатолія Івановича на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 лютого 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору,: приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Самсонюк Олена Анатоліївна і підприємець ОСОБА_2 ; про скасування запису про іпотеку і припинення обтяження нерухомого майна,

в с т а н о в и в:

У січні 2021 року в суд звернувся ОСОБА_1 через свого представника - ОСОБА_3 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" (далі ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста"), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору,: приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Самсонюк О.А. та підприємець ОСОБА_2 ; про скасування запису про іпотеку та припинення обтяження нерухомого майна. Мотивуючи заявлені вимоги, представник позивача вказував, що 14 грудня 2020 року ОСОБА_1 отримав адресовану відповідачем письмову вимогу про усунення порушень основного зобов`язання за вих. № 27426 від 09.12.2020 року. За її змістом, ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" придбало право вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 63СМБ-АПЗ від 04.09.2008 на підставі договору №2302/К/3 про відступлення прав вимог від 31.08.2020, укладеному з Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі ПАТ "Дельта Банк"). Договором від 30.06.2010 здійснено передачу активів кредитних зобов`язань Товраиства з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" (далі - ТОВ «Укрпромбанк») на користь ПАТ «Дельта Банк». Зобов`язання за кредитним договором № 63СМБ-АПЗ від 04.09.2008, який укладений між ТОВ «Укрпромбанк» та підприємцем ОСОБА_2 , забезпечено іпотечним договором №63/Zcмбіп-08 від 04.08.2008. Іпотечний договір №63/Zcмбіп-08 від 04.08.2008 укладений між іпотекодержателем - ТОВ «Укрпромбанк» та іпотекодавцем - ОСОБА_1 та посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Самсонюк O.A. Предметом даного договору іпотеки є нерухоме майно: земельна ділянка (кадастровий номер :01:059:0046), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1000 га. Цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Земельна ділянка, яка є предметом іпотеки, належить позивачу на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії РВ № 052682 від 25 жовтня 2004 року, виданого згідно з рішенням Рівненської міської ради від 07.07.2004 №950.

Представник позивача вважав, що отримана вимога є безпідставною, оскільки ОСОБА_1 не підписував іпотечний договір №63/Zcмбіп-08 від 04.09.2008. Підпис на іпотечному договорі №63/Zcмбіп-08 від 04.09.2008 в графі «Іпотекодавець» виконаний не позивачем, а іншою особою. Крім того, відповідний підпис навіть візуально відрізняється від його власного підпису. Позивач, як власник нерухомого майна, не є позичальником чи іпотекодавцем по кредиту та не перебував і не перебуває в будь-яких договірних відносинах з відповідачем. Більше того, ОСОБА_1 тривалий час не знав про існування оспорюваного договору іпотеки, який за обставинами справи підписаний від його імені. У позові представник позивача зазначає, що його довіритель не укладав іпотечний договір №63/Zcмбіп-08 від 04.09.2008 із ТОВ «Укрпромбанк» та не виступав майновим поручителем. Належна йому земельна ділянка (кадастровий номер :01.059:0046, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1000 га.) ніколи не передавалася в іпотеку. Тому існування обтяження у виді заборони на нерухоме майно порушує права та законні інтереси ОСОБА_1 . Оскільки позивач не підписував договір іпотеки, тому він є неукладеним, тобто відсутні підстави для внесення запису про іпотеку та обтяження нерухомого майна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Просив скасувати запис про іпотеку № 13691822, що внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі іпотечного договору №63/Zcмбіп-08 від 04.09.2008, серія та номер: 3125, видавник: ТОВ «Укрпромбанк», припинити обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, а саме на земельну ділянку за кадастровим номером :01:059:0046, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1000 га, номер запису про обтяження: 13691723, на підставі договору іпотеки, серія та номер: 3125, виданий 04.09.2008 приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Самсонюк O.A., заборона зареєстрована в реєстрі за №3126, та стягнути з ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з розглядом справи в суді першої інстанції.

Рішенням Рівненського міського суду від 10 лютого 2022 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову до ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору,: приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Самсонюк О.А. і підприємець ОСОБА_2 ; про скасування запису про іпотеку і припинення обтяження нерухомого майна.

У поданій апеляційній скарзі представник позивача вважав оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим, що полягало у неправильному застосуванні норм матеріального права та порушенні норм процесуального права.

Обґрунтовуючи її, покликався на залишення без уваги судом положення ст.ст. 16, 202, 203, 205, 207, 215, 627 ЦК України, правової позиції постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц, оскільки у тому випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права і обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним не виникли. При цьому встановлення волевиявлення учасника правочину на укладення договору у письмовій формі в інший спосіб, як проставлення на ньому підпису, закон не передбачає, що відповідає ч.ч. 2, 3 ст. 205 ЦК України, яка визначає, що правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Тобто відсутність підпису ОСОБА_1 на договорі іпотеки №63/Zсмбіп-08 від 04.09.2008 вказує про його невчинення, а також неузгодженість умов та правових наслідків такого правочину.

Заявник вказує, що за відсутності волевиявлення позивача накладення заборони на нерухоме майно та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обмежує його права як власника з приводу вільного розпорядження майном.

Не погоджувався і з відхиленням висновку судового експерта, адже пункти 1.18 і 1 .13 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 (у редакції наказу від 26.12.2012 №1950/5) спростовують твердження суду щодо недостатності зразків трьох підписів, з яких один міститься в оспорюваному договорі без відображення інших підписів, що були відібрані на п`яти аркушах та надані в оригіналі технічної документації.

Крім іншого, у матеріалах справи відсутнє клопотання експерта про надання додаткових зразків почерку та підпису позивача, що свідчить про достатність наданої судом кількості зразків для проведення призначеної експертизи. При цьому всупереч ст. 113 ЦПК України судом не призначено додаткової експертизи.

Вважає, що висновок експерта у судовій почеркознавчій експертизі є належним і достатнім доказом, яким стверджено про відсутність волі та волевиявлення ОСОБА_1 на укладення договору іпотеки №63/Zсмбіп-08 від 04.09.2008, а сам правочин не є укладеним.

Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийнявши нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

До початку судового засідання, а саме 24 травня 2022 року, представником позивача адвокатом Дяденчуком А.І. заявлено письмове клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки цього дня він перебуватиме у двох судових засіданнях у Радивилівському районному суді Рівненської області. При цьому звертав увагу, що сторони намагаються врегулювати спір шляхом укладення мирової угоди, а воєнний стан на території держави продовжено. Однак дане клопотання не свідчить про поважність причин відсутності заявника, адже участь в інших справах в суді першої інстанції, про що йому було відомо раніше, проте повідомив апеляційний суд безпосередньо у день засідання, та спроби укласти мирову угоду з приводу вирішення спірних відносин є обставинами, які не вказують про обґрунтованість неявки адвоката. Також не можна врахувати як поважну причину неявки і продовження воєнного стану в України, позаяк на території Рівненської області активні бойові дії не ведуться. Тим більше, позивач та його представник проживають (працюють) у м. Рівне, тобто безпосередньо в населеному пункті, де знаходиться Рівненський апеляційний суд. Тому колегією суддів клопотання відхиляється.

Не з'явився в судове засідання і ОСОБА_1 , який не повідомив апеляційний суд про причини своєї неявки.

Неможливість в судовому засіданні зв`язатися в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із представником ТОВ "Інвестохіллс Веста" адвокатом Бурдюг Т.В. зумовила те, що апеляційну скаргу було розглянуто і за її відсутності.

Не з'явилися в засідання апеляційного суду і треті особи, як не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із відсутності об`єктивних і переконливих доказів на підтвердження вимог позивача, оскільки надані ОСОБА_1 засоби доказування оцінені в сукупності разом з іншими доказами у справі на предмет їх допустимості, належності та достатності, що не дало підстав для висновку про те, що на момент укладення оспорюваного іпотечного договору у позивача було відсутнє волевиявлення на його укладення.

З наведених міркувань у задоволенні позову було відмовлено.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Як з`ясовано судом, 04 вересня 2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір №63/Zcмбіп-08, відповідно до п.1.1 якого іпотека за цим договором забезпечує вимоги Іпотекодержателя за кредитним договором №63СМБ-АПЗ від 04.09.2008 (а також будь-якими змінами і доповненнями до нього, в т.ч. стосовно збільшення процентної ставки за користування кредитом, строку кредитування, суми кредиту тощо) (надалі - кредитний договір), укладеним між Іпотекодержателем і фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 , за умовами якого останній зобов"язаний Іпотекодержателю по 03 вересня 2018 року включно повернути кредит у розмірі 30 000 доларів США 00 центів США, сплатити проценти за користування ним у гривнях у розмірі 11,5 % річних, у євро у розмірі 15,0 % річних, у доларах США у розмірі 16,0 % річних, у доларах США, комісії та штрафні санкції у розмірі і у випадках, передбачених Кредитним договором (надалі - основне зобов"язання).

Згідно з п. 1.2 даного договору предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме земельна ділянка (кадастровий номер :01:059:0046), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1000 га. Цільове призначення предмету іпотеки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Як убачається із копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії РВ № 052682 від 25 жовтня 2004 року, виданого на підставі рішення Рівненської міської ради від 07.07.2004 №950, земельна ділянка з кадастровим номером :01:059:0046 в АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за номером 13691822 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі іпотечного договору №63/Zcмбіп-08 від 04.09.2008 року, внесено запис про іпотеку, серія та номер: 3125, видавник: ТОВ «Укрпромбанк».

Відповідно до договору про передачу Активів та Кредитних зобов`язань ТОВ "Укрпромбанк" на користь ПАТ "Дельта Банк" від 30.06.2010 року було передано Активи та Кредитні зобов"язання ТОВ "Укрпромбанк" на користь ПАТ "Дельта Банк".

За пунктом 4.1, 4.2 даного договору в порядку, в обсязі та на умовах, визначених цим договором ТОВ "Укрпромбанк" цим передає (відступає) ПАТ "Дельта Банк" Права Вимоги за Кредитними та Забезпечувальними Договорами, що забезпечують виконання Кредитних зобов"язань перед Національним банком України, внаслідок чого ПАТ "Дельта Банк" замінює ТОВ "Укрпромбанк" як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов"язаннях. Внаслідок передачі ТОВ "Укрпромбанк" ПАТ "Дельта Банк" Прав вимоги до Боржників, до ПАТ "Дельта Банк" переходить (відступається) право вимагати (замість ТОВ "Укрпромбанк") від Боржників належного та реального виконання обов"язків за Кредитними та Забезпечувальними Договорами.

Як видно з ухвали Рівненського міського суду від 21 січня 2021 року у справі № 1715/1083/12 31.08.2020 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК "Інвестохіллс Веста» було укладено договір №2302/К/3 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банкт» відступило ТОВ «ФК "Інвестохіллс Веста», а ТОВ «ФК "Інвестохіллс Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в т.ч. за договором кредиту №63СМБ-АПЗ та за іпотечним договором №63/Zcмбіп-08 від 04.09.2008 року.

За правилами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною третьою ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій ст. 215 ЦК України, так і у ст.ст. 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

За частиною першою ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України і відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

За змістом ст.ст. 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Саме такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16/ц. При цьому звернуто увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Приходячи до переконання про залишення апеляційної скарги без задоволення, колегія суддів бере до уваги і правильність висновків суду попередньої інстанції з приводу визначення меж предмета спору та доказування у справі.

Так, суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.

Тому у даній справі предметом доказування є відсутність волевиявлення ОСОБА_1 на укладення спірного правочину та безпідставність у зв"язку з цим внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про іпотеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про іпотеку» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Позивачем пред`явлено до ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" вимоги про скасування запису про іпотеку №13691822, що внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі іпотечного договору №63/Zcмбіп-08 від 04.09.2008 року серія та номер: 3125, видавник: ТОВ «Укрпромбанк» та припинення обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, а саме на земельну ділянку за кадастровим номером :01:059:0046, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , посилаюсь на те, що іпотечний договір він не підписував, а його умови не погоджував.

Правильно судом звернуто увагу та оцінено в сукупності з іншими доказами у справі висновок експерта Рівненського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС Чабана С.М. №СЕ-19/118-21/5926-ПЧ від 10.08.2021 року, зроблений на виконання ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 21.05.2021 року підпис у графі «Іпотекодавець» на іпотечному договорі №63/Zcмбіп-08 від 04.09.2008 року, що укладений між іпотекодержателем - ТОВ «Укрпромбанк» та іпотекодавцем - ОСОБА_1 , виконаний не ОСОБА_1 .

На експертизу експерту надано, зокрема, іпотечний договір №63/Zcмбіп-08 від 04.09.2008 року, зразки підпису ОСОБА_1 :

-вільні, виконані в додатку №1 до Договору про постачання електричної енергії від 26.10.2010 р. №3475, в оригіналі Проекту землеустрою від 26.05.2008 року №668-3 на 21 арк., в оригіналах технічної документації гр.. ОСОБА_1 за 2015 рік в 2-х примірниках:1-примірник на 20 арк.; 2- примірник на 15 арк.

-експериментальні, виконані на 5-ти аркушах білого паперу, формату А4.

Порядок призначення та проведення експертиз встановлений Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (надалі Методичні рекомендації), що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5

Відповідно до п. 1.1 Методичних рекомендацій об`єктом почеркознавчої експертизи є почерковий матеріал, в якому відображені ознаки почерку певної особи у тому обсязі, в якому їх можна виявити для вирішення поставлених завдань.Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.

Згідно з п. 1.3. Методичних рекомендацій для проведення досліджень орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації.

Вільними зразками є рукописні тексти, рукописні записи (літерні та цифрові), підписи, достовірно виконані певною особою до відкриття кримінального провадження, провадження у справах про адміністративні правопорушення, цивільних, адміністративних чи господарських справах і не пов`язані з їх обставинами; умовно-вільними є зразки почерку та (або) підпису, виконані певною особою до відкриття провадження у справі, але пов`язані з обставинами цієї справи або виконані після відкриття провадження у справі та є як пов`язаними зі справою, так і не пов`язаними з її обставинами; експериментальні зразки почерку та (або) підпису, що виконані за завданням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у зв`язку з призначенням такої експертизи.

Пункт 1.8 розділу 1 Методичних рекомендацій вказує, що як вільні, так і експериментальні зразки буквеного або цифрового письма бажано надавати не менше ніж на 15 аркушах. Чим коротший досліджуваний текст (запис), тим більша потреба у вільних зразках. Вільні зразки підпису надаються по змозі не менше ніж на 15 документах, експериментальні - у кількості не менше 5 - 8 аркушів.

З Додатку № 1 до висновку експерта «Ілюстративна таблиця» видно, що у ньому міститься лише 3 зображення підписів ОСОБА_1 , з яких один підпис той, який міститься в оспорюваному ОСОБА_1 іпотечному договорі. Інші 2 зображення підписів ті, що виконані в додатку № 1 до Договору постачання електричної енергії від 26.10.2010 № 3475 та у проекті землеустрою від 26.05.2008 № 668-3. Тобто висновок експерта грунтується на порівняльному дослідженні лише 1 умовно-вільного підпису (на оспорюваному договорі іпотеки) та 2 вільних підписів При цьому експериментальні зразки на 5 аркушах, які були відібрані у позивача в судовому засіданні, чи оригінали технічної документації гр. ОСОБА_1 за 2015 рік в 2-х примірниках: 1 примірник на 20 арк; 2 примірник на 15 арк.. експертом взагалі не досліджувалися, хоча такі були в його розпорядженні.

Отже, недотримання експертом при проведені експертизи Науково-методичних рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень та порушення вимог Інструкції про призначення та проведення експертиз та експертних досліджень, обґрунтовано визнано судом підставою для визнання висновку недопустимим доказом у справі.

Окрім того, апеляційний суд, погоджуючись із висновками суду першої інстанції, враховує таке.

Як убачається із постанови Рівненського апеляційного суду від 16 березня 2021 року, рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 7 жовтня 2013 року у справі № 1715/1083/12 в рахунок погашення 295314 грн. 13 коп. заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 63СМБ-АПЗ від 04 вересня 2008 року, з яких: 230 302, 29 грн. - заборгованість за кредитом, 58995.42 грн. - заборгованість за відсотками, 3743,86 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 2272,56 грн. - пеня за несвоєчасне повернення платежів за кредитом, звернуто стягнення на нерухоме майно, право власності на яке належить ОСОБА_1 , яке є предметом договору іпотеки №63/Zcмбіп-08 від 04 вересня 2008 року, а саме: земельну ділянку (кадастровий номер :01:059:0046), загальною площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Відмовлено в задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання іпотечного договору припиненим.

Тобто позивачем оспорювався іпотечний договір через визнання його припиненим. При цьому сама по собі обставина укладення такого договору, в т.ч. із підстав відсутності підпису, ним не оспорювалася. Тому суд правильно погодився з доводами представника відповідача про те, що ОСОБА_1 був обізнаний про факт укладення договору іпотеки, оскільки ним в той же день 04 серпня 2008 року було укладено акт приймання-передачі документів, які підтверджують право власності його як Іпотекодавця на предмет застави, що підписаний позивачем. 04 вересня 2008 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 10-Z/20-017-00224 добровільного страхування заставного майна фізичних осіб, предметом якого відповідно до пунктів. 6.1, 6.2 є майнові інтереси, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим за цим Договором майном, яким є земельна ділянка, площею 0, 1000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Даний договір є чинним, ОСОБА_4 не оспорювався.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81, ст.ст. 89, 110 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

З роз`яснень п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» вбачається, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Оскільки ОСОБА_1 було відомо про договір іпотеки №63/Zcмбіп-08 від 04 вересня 2008 року у день його укладення і з підстав його непідписання його оспорено лише у січні 2021 року, що підтверджується з`ясованими на підставі безсумнівних доказів обставинами справи, тому аргументи про те, що він не мав волевиявлення на його вчинення не заслуговують на увагу.

Таким чином спростовуються доводи апеляційної скарги про допустимість та належність висновку експерта Рівненського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС №СЕ-19/118-21/5926-ПЧ від 10.08.2021 року.

Більше того, необгрунтованими є і покликання автора апеляційної скарги на недодержання судом норм процесуального права в цілому.

Згідно із абз. другим ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Крім цього, чіткий і вичерпний перелік випадків, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового, наведено у ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

Однак будь-яких фактичних даних про існування таких процесуально-правових дефектів, що спонукали би до хибного розв`язання спірних відносин, чи інших обставин, які є обов`язковим мотивом для унеможливлення законності та обґрунтованості рішення суду, заявником зазначено не було, а апеляційним судом не здобуто.

Судом попередньої інстанції правильно звернуто увагу на те, що інших доказів на доказування заявлених вимог представником позивача адвокатом Дяденчуком А.І. надано не було, а матеріали справи їх не містять. При цьому представлені ним докази відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України на предмет їх допустимості, належності та достатності не дають підстав для висновку про те, що на укладення спірного іпотечного договору було відсутнє волевиявлення ОСОБА_1 .

Отже, не можна погодитися і з аргументами заявника про неправильне застосування норм матеріального права, адже судом обгрунтовано встановлено відсутність підстав для їх застосування при вирішенні спірних правовідносин.

Решта доводів апеляційної скарги також є необґрунтованими і колегією суддів відхиляються.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Тому доводи особи, що подала апеляційну скаргу, на необхідність та вимушеність захисту прав ОСОБА_1 , порушуючи тим самим права відповідача, є неприйнятними для апеляційного суду.

Спонуканням для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального парва при його ухваленні.

Керуючись ст.ст.368, 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Дяденчука Анатолія Івановича залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 лютого 2022 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 24.05.2022

Головуючий : С.В. Хилевич

Судді: Н.М.Ковальчук

С.С.Шимків