РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2022 року

м. Рівне

Справа № 559/648/21

Провадження № 22-ц/4815/876/22

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Шимківа С.С.,

суддів: - Боймиструка С.В., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання - Ковальчук Л.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Дубенський міськрайонний відділ реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12 квітня 2022 року (ухвалене у складі судді Ральця Р.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Дубенський міськрайонний відділ реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визначення батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визначення батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що зустрічалася з відповідачем з 2015 до 2017 року, між ними буди інтимні стосунки. У червні 2017 року вона завагітніла, а ІНФОРМАЦІЯ_1 народила доньку ОСОБА_3 . Після того, як відповідач дізнався про вагітність, він розгубився, мотивуючи це тим, що ще не готовий бути батьком і на цьому їхні відносини припинились. Коли народилась донька, відповідач, з невідомих причин, батьком себе не визнав. Пізніше при спілкуванні казав, що буде допомагати дитині лише після ДНК тесту, однак робити його відмовляється. Враховуючи, що вони з відповідачем не зареєстрували свої стосунки установленому порядку, при реєстрації факту народження доньки у Дубенському міськрайонному відділі держаної реєстрації актів цивільної стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області батька ОСОБА_3 вона зазначила у порядку ч. 1 ст. 135 Сімейної кодексу України. Відповідач не визнає себе батько її доньки, а також відмовляється звертатися із заявою до органів РАЦС щодо визнання себе батьком дитини. Вищевказані обставини, стали підставою для звернення із позовом до суду пре визнання ОСОБА_2 батьком доньки ОСОБА_3 та внесення про це відповідного актового запису.

Позивачкою було подано уточнений цивільний позов, в якому просить також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, а також суму понесених витрат на сплату судового збору та проведення експертизи.

Такі вимоги мотивує тим, що відповідач, будучи батьком дитини, з дня народження дитини не надавав матеріальної допомоги на її утримання. Він не спілкується з дитиною, не бере участі в її житті, матеріально їй не допомагає, хоча є здоровим чоловіком працездатного віку. Вона, в свою чергу, вже більше трьох років, вживає заходів щодо належного матеріального утримання дитини, проте витрати на дитину складають значні суми, їй самостійно складно утримувати дитину. Дитина зареєстрована і проживає з нею, навчається у дитячому навчальному закладі №7 та відвідує секцію художньої гімнастики.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12 квітня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано ОСОБА_2 батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язано Дубенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів), внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом внесення в актовий запис про її народження №94 від 27 березня 2018 року (свідоцтво про народження, серії НОМЕР_1 , видане Дубенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області) відомостей про батька, вказавши батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 908 гривень та за проведення експертизи в розмірі 6620 гривень 70 коп..

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, оскільки в межах даної справи прийняв до розгляду уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 , а саме вимогу про стягнення аліментів та розглянув справу за його відсутності. Вважає, що наявний у матеріалах справи експертний висновок, який вказує на його батьківство, є неповним, необґрунтованим та недостатньо чітким, що викликає сумніви в його об`єктивності.

З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Дубно Рівненської області, про що Дубенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 27 березня 2018 року зроблено актовий запис № 94.

Її батьками зазначені: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Статтею 122 Сімейного кодексу України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (частина перша статті 135 СК України).

Відповідно до частини 1 статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (частини 2 та 4 статті 128 СК України).

З огляду на те, що запис про батька дитини ОСОБА_3 внесено за вказівкою матері, на підставі частини першої статті 135 СК України, а відповідач ОСОБА_2 за приписами частини 1 статті 126 СК України після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про визнання батьківства не звертався, ОСОБА_1 правомірно звернулася до суду із позову про визнання батьківства.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (ЄСПЛ № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року, Калачова проти російської федерації).

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 серпня 2021 року у справі № 478/690/18.

З метою об`єктивного встановлення батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ході розгляду справи було призначено молекулярно-генетичну експертизу.

При цьому, визначений судом виконавець молекулярно-генетичного дослідження відповідав бажанню відповідача, що вбачається із заяви останнього (а.с. 55 зворот).

Так, згідно висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи №103-211-2021, молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 складає величину не менш ніж 99, 99 %.

Таким чином, біологічне батьківство ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 доведено (а.с. 76-79).

Судом не встановлено підстав для висновку про необ`єктивність висновків вищевказаної експертизи, а тому колегія суддів не вбачає підстав для проведення повторного дослідження.

Разом з тим, відповідач не позбавлений здійснити повторне ДНК-дослідження в позасудовому цивільно-правовому порядку.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126,127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів, які підтверджують біологічне батьківство ОСОБА_2 по відношенні до дитини ОСОБА_3 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог про визнання батьківства за відповідачем та внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини.

Враховуючи, що в ході розгляду справи встановлено батьківство відповідача, з метою першочергового захисту інтересів дитини, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у частці від доходу відповідача, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 грудня 2021 року (дня пред`явлення уточненого позову) і до досягнення дитиною повноліття.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими, спростовуються встановленими судом обставинами справи та по своїй суті зводяться до незгоди скаржника з висновками суду. При цьому, апеляційна скарга не містить будь-яких доводів про необґрунтованість рішення місцевого суду в частині стягнення аліментів, зокрема, не містить передбачених ст. 182 СК України обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції (параграф 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Всі ці обставини слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на те, що відповідачу було відомо про розгляд судом даної справи, який брав безпосередню участь у ньому, враховуючи інтереси дитини, які полягають у розгляді даної справи в розумні строки, колегія суддів не вбачає підстав для скасування правильного по суті і законного рішення суду, у зв`язку з тим, що матеріали справи не містять належних доказів повідомлення відповідача про судове засідання, яке відбулося 12 квітня 2022 року.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12 квітня 2022 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.