справа № 208/3640/20
№ провадження 2/208/476/22
21 січня 2022 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Івченко Т.П.,
за участю: секретаря судового засідання Задьори В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», в особі директора розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Рекрут Світлани Валеріївни «про визнання кредитного договору припиненим»,
1. Короткий зміст позовних вимог.
У червні 2020 року до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська позивач ОСОБА_1 звернувся до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» з позовною заявою «про визнання кредитного договору припиненим», згодом 10.09.2021 року представник позивача, адвокат Черненко Т.Б. надала до суду позовну заяву уточнив найменування відповідача на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», в особі директора розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Рекрут Світлани Валеріївни, в якій просила суд:
- визнати заставу автотранспортного засобу: автомобіль марка ВАЗ 210930-20, рік
випуску - 2006, колір - синя перлина, заводський номер кузова НОМЕР_3 ,
- судові витрати покласти на відповідача, Публічне акціонерне товариство «Комерційний
2.Позиція сторони позивача.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що 07.03.2007 року між позивачем, ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Надра» був укладений договір «Автопакет» № 8/2007/840-К/52-АП. У відповідності до умов цього договору, п.1.1., Банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 7439,60 доларів США, на придбання автотранспортного засобу (п.1.1.2. Договору). Відсотки за користування кредитом розраховувалися Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 14,6 % на місяць. Нарахування відсотків за користування Кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді 28-29-30-31/360 на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення Кредиту (п.1.1.3.1. Договору). Предметом застави за цим договором «Автопакет» був автомобіль ВАЗ 210930-20, рік випуску -2006, кольору - синя перлина, заводський номер кузова НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований МРЕВ 5-го УМВС України в Дніпропетровській області 06.03.2007 року. Ці обставини підтверджуються Договором «Автопакет» у розділі «Визначення термінів» в пункті «предмет застави». В цьому ж розділі Договору «Автопакет» визначено поняття «зобов`язання» - зобов`язання Позичальника по цьому Договору, що полягають у поверненні фактично одержаної суми Кредиту/коштів в рамках Кредитної лінії, сплаті відсотків за користування Кредитом/коштами Кредитної лінії, інших обов`язкових платежів, передбачених цим Договором, та штрафних санкцій. Під зобов`язанням слід розуміти як всі зобов`язання позичальника, так і їх окрему частину.
У відповідності до п.1.1.4. Договору «Автопакет», Банк надає Позичальнику кредит з терміном погашення до 06.03.2012 р. Додатком до Договору «Автопакет» є Графік погашення заборгованості по кредиту та процентів по ньому.
Пунктом 8.4. цього Договору передбачено, що Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання зобов`язань.
У лютому 2013 року, Банк знову намагається стягнути з позивача за цим же самим договором «Автопакет» суму заборгованості, але у відповідності до ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.04.2013 року у справі № 208/1171/13, провадження № 2/208/886/13 провадження у справі було закрито, оскільки рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 25.02.2013 р. набрало законної сили між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Ухвала суду у справі № 208/1171/13 набрала законної сили.
На підставі заяви Банку головним державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження, в рамках якого було накладено арешт на всі рахунки боржника та на автотранспортний засіб, який є предметом застави під час виконання кредитних зобов`язань, що відповідало розділу 3 Договору «Автопакет».
Внаслідок повного виконання Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 25.02.2013 р. в процесі примусового виконання, ОСОБА_1 були здійснені всі оплати.
Постанова головного державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ВП № 45469121 від 21.12.2018 року свідчить про те, що на підставі п.9 ч.І ст.39 та ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження закінчено внаслідок фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Внаслідок фактичного виконання рішення суду, припинена чинність арешту майна та скасовані інші заходи примусового виконання рішення (п.2 резолютивної частини постанови про закінчення виконавчого провадження). Про повне фактичне виконання рішення суду свідчить і постанова головного державного виконавця від 20.12.2018 р. у ВП № 45469121 про зняття арешту з майна. Після виконання кредитного договору внаслідок примусового його виконання за рішенням суду, позивач звернувся до Банку з заявою про надання довідки про припинення кредитного договору «Автопакет» і відсутності заборгованості за ним.

На заяву позивача про видачу йому довідки про припинення договору, Банк відреагував листом, в якому зазначає про наявність у позивача неіснуючого боргу за кредитним договором № 8/2007/840-К/52-АП від 07.03.2007 року, станом на 02.07.2019 р., у розмірі: 3287,74 доларів США основного боргу; 3 841,98 доларів США відсотків; 10 448,86 доларів США пеня.

Позивач повторно у лютому 2020 р. звернувся до Банку з аналогічною заявою та просив видати довідку про відсутність заборгованості за кредитним договором, визнати заставу транспортного засобу припиненою. Станом на день звернення до суду з цим позовом, відповіді від відповідача позивач не дочекався, автомобіль залишається за даними Територіального сервісного центру МВС № 1244 предметом застави, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не змінює, оскільки інформації від заставодержателя про зняття (припинення) застави не має.

Оскільки за рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 25.02.2013 року по справі № 415/8994/12 від Позичальника вимагалося дострокове виконання зобов`язань за Кредитним договором в повному обсязі, що складається із залишку по сплаті за основним боргом, відсотками за користування кредитними грошовими коштами, пенею та штрафними санкціями - станом на 17.07.2012 року, остання дата погашення кредиту за п.1.1.4. Договору «Автопакет», мала відбутися 06.03.2012 р., то правовим наслідком вимоги кредитора про дострокове виконання зобов`язань за договором є одностороння зміна Кредитором умов договору, в частині визначення строку виконання зобов`язань, таким чином, відповідно до Кредитного договору, Банк розраховував суму останнього платежу, що підлягає оплаті, на день здійснення остаточного повернення Кредиту і чітко визначив, розмір заборгованості Позичальника за Кредитним договором станом на 17.07.2012 року.

Відповідно до п. 4.2.4., п. 4.2.5. Договору «Автопакет», Банк має право вимагати від Позичальника дострокове виконання зобов`язань щодо повернення Кредиту/кредитної лінії, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим Договором, можливих штрафних санкцій, якщо Позичальник несвоєчасно чи не в повному обсязі сплатив черговий платіж. Банк в односторонньому порядку змінив умови Кредитного договору, в частині порядку повернення кредиту та сплати відсотки за користування.

Постановою головного державного виконавця від 21.12.2018 р. про закінчення виконавчого провадження, встановлено, що боржником сплачено борг в повному обсязі згідно з виконавчим документом - рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська. Документи підтверджуючі сплату в повному обсязі заборгованості знаходяться в матеріалах виконавчого провадження..».

Враховуючи наведені обставини, позивач вважає, що відповідач здійснює нечесну підприємницьку практику, оскільки отримав рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, за яким фактично використав право на вимогу про дострокове повернення заборгованості по Договору «Автопакет», пізніше, після виконання позивачем рішення суду, повідомив Позичальнику, про наявність заборгованості, і при цьому продовжує нараховувати заборгованість, відсотки за користування кредитом та пеню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: зокрема, будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду. на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації або ненадання інформації про умови оплати, доставки, виконання договору купівлі-продажу. Агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції. При встановлені того, чи містить підприємницька практика елементи примусу, докучання або неналежного впливу, до уваги береться встановлення обтяжливих або непропорційних позадоговірних перешкод для здійснення споживачем своїх прав за договором (п.3 ч.4 ст. 19 Закону про захист прав споживачів).

Таким чином відповідач скористався своїм правом на вимогу про дострокове повернення кредиту в судовому порядку за рішенням суду, яке в подальшому було виконано позивачем повному обсязі. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, з наведеного вбачається, що наявність реального виконання боржником зобов`язань за рішенням суду свідчить про припинення договірних зобов`язань, з огляду на що, Договір «Автопакет» слід вважати припиненим з моменту сплати коштів у виконавчому провадженні за рішенням суду.

Доказом того, що Позичальник належним чином виконала вимогу Банку про дострокове повернення кредиту свідчить Постанова про закінчення виконавчого провадження головного державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровськім області від 21.12.2018 р. за виконавчим провадженням ВП № 45469121, яка додається до позовної заяви.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання (ст. 3 Закону України «Про заставу»)

З огляду на наведені обставини, у разі задоволення судом позовних вимог та визнання договору «Автопакет» припиненим внаслідок його фактичного виконанням, застава транспортного засобу підлягає припиненню на підставі та у зв`язку з припиненням основного зобов`язання.

3. Позиція відповідача.

Відповідач, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», в особі директора розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Рекрут Світлани Валеріївни не скористався своїм правом та не подав в строк, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття позовного провадження, відзив на позов, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, та докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтується заперечення, а також не подав зустрічний позов.

4. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи.

10 червня 2020 року до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська позивач ОСОБА_1 звернувся до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» з позовною заявою «про визнання кредитного договору припиненим» (а.с.1-5).

10 червня 2020 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддям, справу передано в провадження судді Сушковій Л.І. (а.с.35).

11 червня 2020 року ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито провадження по справі та справу призначеного до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.36-37).

02 липня 2020 року Представником позивача, адвокатом Черненко Т.Б. до суду подано заяву про відкладення розгляду справи (а.с.40)

27 жовтня 2020 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддям, справу передано в провадження судді Івченко Т.П. у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_3 з посади (а.с.56).

07 грудня 2020 року та 16 лютого 2021 року Представником позивача адвокатом Черненко Т.Б. до суду подано заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, на задоволенні позовних вимог наполягають у повному обсязі не заперечують проти заочного розгляду справи (а.с.60,63).

29 квітня 2021 року на адресу суду надійшло рекомендоване повідомлення про вручення відповідачу повістки-повідомлення про час місце та дату розгляду судової справи (а.с.68).

18 червня 2021 року Представником позивача адвокатом Черненко Т.Б. до суду подано заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, на задоволенні позовних вимог наполягають у повному обсязі не заперечують проти заочного розгляду справи (а.с.71).

10 вересня 2021 року Представником позивача адвокатом Черненко Т.Б. до суду подано заяву про уточнення найменування відповідача та разом з нею подано позовну заяву з уточненим найменуванням Відповідача (а.с.71, 74-79)

Відповідач, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», в особі директора розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Рекрут Світлани Валеріївни будучи належним чином сповіщеним про дату, час та місце судового розгляду, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судові повістки - виклики направлялись відповідачу на останню відому суду адресу і в силу ст.131 ЦПК України, вважається доставленою, що підтверджується рекомендованим повідомленням, що знаходиться в матеріалах справи (а.с.68) та на підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає причини неявки відповідача неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача, згідно вимог ст. 280 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16) визначив, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання, то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб - сторінка суду, а тому право такої особи на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод порушено не було.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідач будучи повідомленим належним чином про розгляд справи відносно нього, відзиву на позов не подав про причини неможливості вчинення процесуальних дій суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, враховуючи згоду представника позивача про розгляд справи у його відсутності у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та повторної неявки у судове засідання належним чином повідомленого про день, час та місце судового розгляду справи відповідача і відсутності будь-яких заяв від нього, суд вважає за можливе постановити розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.

5. Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що 07.03.2007 року між позивачем, ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Надра» був укладений договір «Автопакет» № 8/2007/840-К/52-АП з терміном погашення до 06.03.201 року (а.с.11-14).

Відповідно до умов договору «Автопакет» № 8/2007/840-К/52-АП, Банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 7439,60 доларів США, на придбання автотранспортного засобу, що підтверджується п.1.1.2. Договору (а.с.11).

Згідно договору «Автопакет» № 8/2007/840-К/52-АП від 07.03.2007 року, відсотки за користування кредитом розраховувалися Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 14,6 % на місяць, нарахування відсотків за користування Кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді 28-29-30-31/360 на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення Кредиту, що відповідає п.1.2.3.1. Договору (а.с.11 зворот).

Згідно договору «Автопакет» № 8/2007/840-К/52-АП від 07.03.2007 року предметом застави був автомобіль ВАЗ 210930-20, 2006 року випуску, кольору - синя перлина, заводський номер кузова НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований МРЕВ 5-го УМВС України в Дніпропетровській області 06.03.2007 року, що підтверджуються розділом «Визначення термінів» в пункті «предмет застави» вказаного договору (а.с.11).

Розділом «Визначення термінів» Договору «Автопакет» № 8/2007/840-К/52-АП від 07.03.2007 року визначено поняття «зобов`язання» - зобов`язання Позичальника по цьому Договору, що полягають у поверненні фактично одержаної суми Кредиту/коштів в рамках Кредитної лінії, сплаті відсотків за користування Кредитом/коштами Кредитної лінії, інших обов`язкових платежів, передбачених цим Договором, та штрафних санкцій. Під зобов`язанням слід розуміти як всі зобов`язання позичальника, так і їх окрему частину (а.с.11).

У відповідності до п.8.4 Договору «Автопакет» № 8/2007/840-К/52-АП від 07.03.2007 року, передбачено, що Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання зобов`язань (а.с.13 зворот).

Додатком до Договору «Автопакет» № 8/2007/840-К/52-АП від 07.03.2007 року є Графік погашення заборгованості по кредиту та процентів по ньому, де також останнім терміном погашення є 06.03.2012 р. (а.с.14).

Згідно Рішення № 415/8994/12, провадження № 2/208/337/13 Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 25.02.2013 р. у справі за позовом ПАТ КБ «Надра» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 07.03.2007 р. № 8/2007/840-К/52-АП було вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача 34 800,00 грн. (еквівалент 4353,81 доларів США) заборгованості за кредитним договором, 11818,53 грн. (еквівалент 1478,61 доларів США) - відсотки за користування кредитом, 5344,68 грн. (еквівалент 668,67 доларів СІЛА) - пеню за порушення строку сплати аутентичного платежу, 5946,47 грн. (еквівалент 743,96 доларів США) - штрафні санкції, 579,09 грн. - сплачений судовий збір. Всього було вирішено за рішенням суду стягнути 58488,77 грн. Під час розгляду в Заводському районному суді м. Дніпродзержинська цивільної справи № 415/8994/12, судом було встановлено, що позовні вимоги ґрунтуються на тому, що відповідачами не було дотримано умов кредитного договору, банком було здійснено вимогу дострокового виконання відповідачами їх зобов`язань за кредитним договором, договором поруки та банк вимагав дострокового стягнення заборгованості. Рішення суду про стягнення заборгованості набрало законної сили 07.03.2013 р. (а.с.15-17).

Відповідно до Ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.04.2013 року у справі № 208/1171/13, провадження № 2/208/886/13, у лютому 2013 року, ПАТ КБ «Надра» знову звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 за цим же самим договором «Автопакет» суму заборгованості, але провадження у справі було закрито, оскільки Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 25.02.2013 р. набрало законної сили між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, Ухвала суду у справі № 208/1171/13 набрала законної сили (а.с.18).

На підставі Рішення № 415/8994/12, провадження № 2/208/337/13 Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 25.02.2013 р. було видано стягувану Виконавчий лист № 415/8994/12 (а.с.19).

Після отримання Виконавчого листа, на підставі заяви Банку державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лук`яновим А.М. було відкрито 17.11.2014 року Виконавче провадження ВП № 45469121, в рамках якого було винесено 17.11.2014 року Постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження (а.с.20).

Державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лук`яновим А.М. на адресу позивача було надіслано 28.08.2015 року листа № 123Е8 в якому були вказані реквізити для перерахунку коштів для погашення боргу за виконавчим листом № 415/8994/12 (а.с.21).

Постановою головного державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Посадською О.В., винесеною 21.12.2018 року було закінчено виконавче провадження ВП № 45469121, на підставі п.9 ч.І ст.39 та ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», внаслідок виконання у повному обсязі рішення суду № 415/8994/12 від 25.02.2013 року згідно з виконавчого листа № 415/8994/12 виданого 28.01.2014 року (а.с.23).

Постановою головного державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Посадською О.В., винесеною 20.12.2018 року було знято арешт з всього майна що належить боржникові ОСОБА_1 у зв`язку з виконання у повному обсязі рішення суду № 415/8994/12 від 25.02.2013 року згідно з виконавчого листа № 415/8994/12 виданого 28.01.2014 року (а.с.22).

Судом встановлено, що 20.06.2019 року Позивач, після повного виконання кредитного договору внаслідок примусового виконання рішенням суду, звернувся до Банку з заявою про надання довідки про припинення кредитного договору «Автопакет» № 8/2007/840-К/52-АП від 07.03.2007 року і відсутності заборгованості за ним (а.с.28).

Відповідно до листа № 02-5649 від 02.07.2019 року надісланого на адресу Позивача, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Біла І.В. повідомила Позивача, що у нього існує борг за кредитним договором № 8/2007/840-К/52-АП від 07.03.2007 року, станом на 02.07.2019 р., у розмірі 17578, 58 дол. США, який складається з: основного боргу у розмірі 3287,74 доларів США; відсотків у розмірі 3 841,98 доларів США та пені у розмірі 10 448,86 доларів США (а.с.29).

За даними Територіального сервісного центру МВС № 1244 автомобіль залишається предметом застави, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не змінює стан предмета застави, оскільки інформації від заставодержателя про зняття (припинення) застави не має.

6. Правові норми законодавства застосовані судом, висновки та мотиви прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 18 ЦПК України встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини, або що обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з другою стороною. Про прийняття відмови сторони від визнання обставин суд постановляє ухвалу. У разі прийняття судом відмови сторони від визнання обставин вони доводяться в загальному порядку.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

У разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 95 ЦПК України передбачає, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Частинами 1,3 статті 1049 вказаного Кодексу передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця.

Згідно ст.. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини 1 та 1 ст. 598 ЦК України).

Статтею 559 ЦК України, визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання.

Згідно з частиною першою статті 593 ЦК України право застави (іпотеки, як вид застави, визначений ст..575 ЦК України) припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Юридичним наслідком належного виконання зобов`язання відповідно до статей 598, 599 ЦК України є припинення зобов`язання.

Таким чином, з моменту виконання боржником зобов`язань й прийняття їх кредитором, припиняється існування прав і обов`язків сторін, що складають зміст конкретного зобов`язального правовідношення.

Статтею 545 ЦК України передбачено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В постанові від 04 липня 2018 року по справі № 310/11534/13-ц, Велика Палата Верховного Суду вважає, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився з тридцятого дня з дати, зазначеної на квитанції, яка надається банку відділенням зв`язку при відправленні позичальнику листа з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним з повідомленням про вручення, і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі.

У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Щодо нарахування пені зважено на вимоги статей 549,550,551 ЦК України, згідно з якими пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання і яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Проценти на неустойку не нараховуються та, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Тобто неустойка нараховується в разіпорушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України) з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто пеня може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано в законі чи договорі. Разом з тим відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Таким чином, стягнути неустойку (зокрема, пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише в межах спеціальної позовної давності, яка згідно із частиною першою статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, установленими статтями 253-255 цього Кодексу, від дня порушення грошового зобов`язання.

З огляду на зазначене можна зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

З зв`язку з невиконанням зобов`язання у визначений строк дії договору, у жовтні 2012 року Банк звернувся до суду з позовом, визначивши обсяг порушеного права, а саме в сумі 58488,77 грн., яка складалась із сум заборгованості за кредитом, відсотків, комісії, пені та штрафів, яке захищено судом та ухвалено відповідне рішення № 415/8994/12.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 25.02.2013 р. у справі № 415/8994/12, провадження № 2/208/337/13 за позовом ПАТ КБ «Надра» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 07.03.2007 р. № 8/2007/840-К/52-АП було вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача 34 800,00 грн. (еквівалент 4353,81 доларів США) заборгованості за кредитним договором, 11818,53 грн. (еквівалент 1478,61 доларів США) - відсотки за користування кредитом, 5344,68 грн. (еквівалент 668,67 доларів США) - пеню за порушення строку сплати аутентичного платежу, 5946,47 грн. (еквівалент 743,96 доларів США) - штрафні санкції, 579,09 грн. - сплачений судовий збір. Всього було вирішено за рішенням суду стягнути 58488,77 грн. Під час розгляду в Заводському районному суді м. Дніпродзержинська цивільної справи № 415/8994/12, судом було встановлено, що позовні вимоги ґрунтуються на тому, що відповідачами не було дотримано умов кредитного договору, банком було здійснено вимогу дострокового виконання відповідачами їх зобов`язань за кредитним договором, договором поруки та банк вимагав дострокового стягнення заборгованості. Рішення суду про стягнення заборгованості набрало законної сили 07.03.2013 р.

Таким чином здійснюючи право на захист на власний розсуд, направивши позов до суду про дострокове виконання зобов`язання, кредитор змінив строк та умови договору, визначивши розмір заборгованості.

21.12.2018 року в примусовому порядку боржник виконав зобов`язання в повному обсязі, що підтверджується Постановою від 21.12.2018 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 45469121, внаслідок виконання у повному обсязі рішення суду № 415/8994/12.

Листа № 02-5649 від 02.07.2019 року надісланий на адресу Позивача, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Білою І.В. повідомила Позивача про наявність заборгованості за кредитним договором № 8/2007/840-К/52-АП від 07.03.2007 року, станом на 02.07.2019 р., у розмірі 17578, 58 дол. США, який складається з: основного боргу у розмірі 3287,74 доларів США; відсотків у розмірі 3 841,98 доларів США та пені у розмірі 10 448,86 доларів США, яка виникла після повного виконання рішення суду, суд вважає необґрунтованим відповідно до вимог законодавства та правових позицій суду касаційної інстанції.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

З врахуванням зазначеного, у відповідача, з моменту примусового стягнення заборгованості за кредитним договором припинилось право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також неустойки. Таким чином, сума яка нарахована за період виконання рішення суду за умовами кредитного договору, є безпідставною.

Разом з цим, суд звертає увагу, що в охоронюваних правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (касаційне провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (касаційне провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року справа № 202/4494/16-ц (касаційне провадження № 14-318цс18), від 13 лютого 2019 року у справі № 317/1005/15-ц (касаційне провадження № 61-16469ск18).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про заставу», застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання, таким чином оскільки зобов`язання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 за договором «Автопакет» № 8/2007/840-К/52-АІІ укладеного 07.03.2007 p., укладений ним з Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», , визнаються припиненими у зв`язку з його виконанням, проведеним належним чином то застава транспортного засобу також підлягає припиненню.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

7. Розподіл судових витрат між сторонами.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при подачі позову до суду, позивач, в порядку ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, тому суд стягує з відповідача Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», в особі директора розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Рекрут Світлани Валеріївни на користь держави судові витрати по справі, пов`язані зі сплатою судового збору при подачі позову до суду, в сумі 840 (вісімсот сорок гривень) 80 копійок.

Керуючись вимогами ст.ст. 10, 76, 141, 259, 260, 263-265, ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати припиненими зобов`язання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 за договором «Автопакет» № 8/2007/840-К/52-АІІ укладеного 07.03.2007 p., укладений ним з Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», , у зв`язку з його виконанням, проведеним належним чином.

Визнати припиненою заставу автотранспортного засобу марки ВАЗ 210930-20, 2006 року випуску, кольору синя перлина, номер кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , зареєстрований 06.03.2007 року, МРЕВ 5-го УМВС України в Дніпропетровській області, у забезпечення виконання договору «Автопакет» № 8/2007/840-К/52-АП від 07.03.2007 p. укладеного між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» - у зв`язку з припиненням основного зобов`язання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем заочне рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідачем заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», в особі директора розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Рекрут Світлани Валеріївни, , юридична адреса: 04053, м. Київ, вул. Артема, буд.15, тел. ;

Повний текст рішення був складений у строк передбачений ч. 6 ст. 259 ЦПК України.

Суддя Івченко Т. П.