Справа № 466/725/20 Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л.
Провадження № 22-ц/811/3943/21 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: Х.Б. Колич

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 та Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача ЛКП «Рясне-402», ПАТ «Конвеєр» про визнання права на житло, визнання права на приватизацію квартири, зобов`язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и в:

29.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Львівської міської ради, Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, в якому просив визнати за ним право на житло - квартиру АДРЕСА_1 , зобов`язати Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради укласти з ним договір найму цієї квартири, визнати за ним право на приватизацію квартири, зобов`язати орган приватизації вчинити дії з приватизації квартири за його заявою, зобов`язати Львівську міську раду видати наказ про передачу квартири АДРЕСА_1 .

Позов обгрунтовував тим, що проживає в квартирі АДРЕСА_1 з 1977 року. Ця квартира належала на праві користування сім`ї його дружини. Основним наймачем квартири АДРЕСА_1 була мати його дружини - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . З ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) одружився 24.12.1977р. Після одруження він з дружиною вселилися в квартиру АДРЕСА_1 , де постійно проживали. В квартирі позивач прописаний не був. Після смерті дружини 23.10.2019р. звертався до ЛКП Рясне-402, Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради з заявою про зміну договору найму житла та до КУ «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» з заявою про приватизацію житла. Йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю документів на квартиру, зокрема ордера на житлове приміщення чи рішення про надання житла колишньому наймачу чи члену його сім`ї. Вважає таку відмову незаконною. Впродовж усього часу проживання в квартирі він приймав участь в її утриманні. Формально був зареєстрований за іншою адресою. З 02.06.2011р. він з реєстрації знятий, іншого житла окрім спірної квартири не має. Вважає, що як член сім`ї дружини, набув право на користування спірною квартирою. Просив позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право користування жилими приміщеннями квартири АДРЕСА_1 .

В решті позову відмовлено.

Рішення суду в частині незадоволених позовних вимог оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає оскаржуване рішення суду в частині не задоволених позовних вимогнезаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначив, що прийшовши до правильного висновку про наявність у ОСОБА_1 права на користування жилими приміщеннями квартири АДРЕСА_1 , суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні решти позовних вимог, як безпідставних та передчасних. Вважає, що оскільки суд встановив наявність у позивача права на користування квартирою, йог позовні вимоги про зобов`язання Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради укласти договір найму квартири, зобов`язання Комунальної установи «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» вчинити усі дії необхідні для приватизації, зобов`язання Львівської міської ради видати наказ про передачу квартири у власність також підлягають задоволенню, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 450/2824/15-ц. Крім того, виходячи з аналізу змісту Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та положень ст.ст. 1, 6, 9, 61 ЖК України, статті 29 ЦК України, місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, особа має передбачені статтею 64 ЖК України права користування цим приміщенням, а відтак і право на приватизацію.

Просить рішення суду в частині незадоволених позовних вимогскасувати та постановити нове рішення, яким позов задоволити.

Рішення суду оскаржила Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради.

Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що дружина позивача ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ніколи не укладала договору житлового найму на спірну квартиру після смерті своєї матері - основного квартиронаймача. З акту, складеного ЛКП «Рясне-402» від 23.06.2020 року та з пояснень самого позивача вбачається, що його дружина, ОСОБА_5 , була знята з реєстрації з даної адреси у 1984 році та зареєструвала своє місце проживання на АДРЕСА_2 . На час складання зазначеного акту у спірній квартирі проживав позивач без реєстрації. Отже, позивач не був у встановленому законом порядку вселений до спірної квартири ні як член сім`ї наймача, ні як тимчасовий мешканець. В процесі розгляду справи встановлено, що до 2011 року позивач проживав та був зареєстрований на АДРЕСА_2 . Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 16.05.2011 року у справі N2 2-782/11, позивача у даній справі та його дружину ОСОБА_5 визнано такими, що втратили право на проживання у будинку АДРЕСА_2 . Договір найму квартири АДРЕСА_1 з дружиною позивача укладено не було. Факт сплати комунальних послуг та несення витрат з утримання житла не є підставою для набуття права користування квартирою. На підставі ст.61 Житлового Кодексу, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем і наймачем, на ім`я якого видано ордер. У позивача відсутні будь-які правові підстави для користування спірною квартирою, а саме, договір житлового найму на квартиру АДРЕСА_1 та ордер. Крім того, Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради до Шевченківського районного суду м.Львова подано позов про виселення ОСОБА_1 з самочинно зайнятої квартири АДРЕСА_1 . Вважає, що позивачем не доведено підставності права користування ним спірною квартирою.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 подану ними скаргу підтримали, проти скарги Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради заперечили.

Представник Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Палайда-Тис О.М. подану районною адміністрацією скаргу підтримала, проти скрги ОСОБА_1 заперечила.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради слід задоволити, у задоволені апеляційної скаргиОСОБА_1 відмовити з наступних мотивів.

За ч. 1 ст. 43 Конституції України кожен має право на житло.

Відповідно до частин першої та другої ст. 61 Житлового кодексу України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.

За ст.64 Житлового кодексу України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї.

Згідно ст. 65 Житлового кодексу наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Частиною першою статті 106 Житлового кодексу передбачено, що повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

Встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належала до відомчого житлового фонду Львівського конвеєробудівного заводу і була надана ОСОБА_3 на склад сім`ї з чотирьох осіб на підставі рішення заводського комітету профспілки від 13.05.1971 року (а.с.30, 92,93).

Згідно технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 квартира складається з 1 житлової кімнати, загальна площа квартири становить 28,9кв.м (а.с.29).

Згідно довідки ЛКП «Рясне-402» №1752 від 22.08.2013р. у квартирі з 1972р. були зареєстровані ОСОБА_3 - основний наймач, ОСОБА_6 - чоловік, ОСОБА_7 , 1960р.н. - донька, та ОСОБА_8 , 1964р.н. - син (а.с.23).

24.12.1977р. позивач ОСОБА_1 одружився з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживала та була зареєстрована у спірній квартирі. Після одруження позивач зі згоди наймача квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та членів її сім`ї вселився та став проживати з дружиною у вказаній квартирі. У шлюбі у них народилося четверо дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Факт постійного проживання позивача у вказаній квартирі підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 16.05.2011р., відповідно до якого ОСОБА_1 був визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку АДРЕСА_2 .

Згідно довідки про зняття з реєстрації від 02.06.2011р. ОСОБА_1 був знятий з реєстрації за адресою АДРЕСА_2 (а.с.98).

Згідно довідки ЛКП «Рясне-402» № 952 від 18.04.2013р. сім`я в складі ОСОБА_5 , 1960 р.н. (дружина позивача), ОСОБА_1 , 1959р.н. (позивач), ОСОБА_12 , 1990 р.н. (донька позивача) проживають АДРЕСА_1 без реєстрації після смерті основного квартиронаймача - матері ОСОБА_5 , ОСОБА_3 .

Наймач квартири ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дружина позивача ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті дружини позивач ОСОБА_1 і надалі проживає у квартирі АДРЕСА_1 без реєстрації, іншого місця проживання не має.

19.11.2019 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про зміну договору найму в ЛКП «Рясне-402», у якій йому було відмовлено.

28.11.2019 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про зміну договору найму в Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради. Йому було відмовлено у зв`язку із відсутністю документів на квартиру, зокрема ордера на житлове приміщення чи рішення про надання житла колишньому наймачу чи членам його сім`ї.

10.12.2019 року ОСОБА_1 звернувся в КУ «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» з заявою про приватизацію житла, яку було залишено без розгляду по суті.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та визнаючи за ОСОБА_1 право користування жилими приміщеннями квартири АДРЕСА_1 , районний суд покликався на те, що такий безперервно проживає в квартирі АДРЕСА_1 , вселився в квартиру як член сім`ї наймача в 1977р., а відтак, згідно ст.65 Житлового Кодексу України набув рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням. Після смерті основного квартиронаймача в 1993р. несе витрати на утримання квартири, повністю виконує обов`язки наймача.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.61 Житлового Кодексу, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем і наймачем, на ім`я якого видано ордер.

Як убачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 належала до відомчого житлового фонду Львівського конвеєробудівного заводу і була надана ОСОБА_3 на склад сім`ї з чотирьох осіб на підставі рішення заводського комітету профспілки від 13.05.1971 року. Згідно довідки ЛКП «Рясне-402» №1752 від 22.08.2013р. у квартирі з 1972р. були зареєстровані ОСОБА_3 - основний наймач, ОСОБА_6 - чоловік, ОСОБА_7 , 1960р.н. - донька (дружина позивача), та ОСОБА_8 , 1964р.н.

Доказів того, у зв`язку з чим дружина позивача була знята з реєстрації у спірній квартирі та зареєстрована в будинку за адресою АДРЕСА_2 , де в наступному також була знята з реєстрації на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 16.05.2011р., однак продовжувала проживати у спірній квартирі, матеріали справи не містять, як і доказів того, що наймач квартири ОСОБА_3 (мати дружини позивача) до дня смерті проживала у спірній квартирі.

Оскільки у позивача відсутній ордер на вселення у спірну квартиру, а тривалість проживання у жилому приміщенні без достатніх правових підстав не породжує у особи права на користування таким, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про визнання за позивачем права на користування жилими приміщеннями у квартирі АДРЕСА_1 .

З наведених мотивів, рішення суду в частині визнання за ОСОБА_1 права на користування жилими приміщеннями у квартирі АДРЕСА_1 слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради задоволити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2021 року в частині визнання за ОСОБА_1 права на користування жилими приміщеннями у квартирі АДРЕСА_1 скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову, якою у задоволенні цих позовних вимог відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2022 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра