_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/1187/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2022 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Огренич І.В.

при секретарі - Грабовій Т.П,

за участю: представника позивачки - адвоката Суворової В.В.,

представника відповідача - адвоката Близнюкової С.І.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) про визнання батьківства та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом у якому просить ухвалити рішенням, яким визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внести зміни до актового запису №4123 від 30 квітня 2014 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, виключивши відомості про батька дитини - ОСОБА_4 , зазначивши батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

При цьому позивачка посилається на те, що з березня 2009 р. вона та відповідач ОСОБА_2 перебували у стосунках. З 23 лютого 2013р. по вересень 2013р. вони проживали разом однією сім`єю, як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу. Від фактичних шлюбних відносин у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Оскільки шлюб між нею та відповідачем не було зареєстровано, при реєстрації народження їх спільної доньки запис про батька у Книзі реєстрації народжень було здійснено відповідно до вимог ст. 135 СК України. Відповідач відмовляється добровільно, в позасудовому порядку, подавати заяву про реєстрацію його як батька до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Позивачка зазначила, що з відповідачем вони разом не проживають з вересня 2013 року. Їх спільна донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач спілкується з дитиною один раз на рік на день народження та надає гроші на подарунок, проте систематичної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, соціальної, матеріальної, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Таким чином, оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а вона самотужки не в змозі утримувати себе та дитину, позивачка вимушена звернутися до суду з даною заявою. Також позивачкою заявлені вимоги про стягнення з відповідача судових витрат.

У судовому засіданні представник позивачки адвокат Суворова В.В. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві, просила їх задовольнити.

Представник відповідача адвокат Близнюкова С.І. у судовому засіданні позовні вимоги визначала частково, в частині визнання батьківства не заперечувала у задоволенні позову, в частині стягнення аліментів просить визначити аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому представник відповідача зазначила, що на теперішній час відповідач ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі від якого має малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка знаходиться на його утриманні. Крім того, на утриманні відповідача також знаходиться його дружина, яка не працює, а також відповідач за можливістю допомагає своїм батькам, які є людьми пенсійного віку.

Третя особа: представник Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника відділу, рішення просить ухвалити на розсуд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від цих відносин сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис про народження №4123 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 30 квітня 2014р.).

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 0 від 20 травня 2021 року, відомості про батька дитини в актовий запис було внесено на підставі частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України.

Згідно ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Підставою для звернення до суду стало те, що відповідач відмовляється добровільно, в позасудовому порядку, подавати заяву про реєстрацію його як батька до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері.

Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи.

Згідно Висновку КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 305 від 30 червня 2022р., молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може являтися біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженої громадянкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з ймовірністю 99,99999%, таким чином, батьківство практично доведене.

Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Суд, з урахуванням інтересів дитини, враховуючи встановлені судом обставини відповідно до висновку експерта, приходить до висновку про наявність підстав для встановлення батьківства та внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини.

Щодо вимог про стягнення аліментів, слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Судом встановлено, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що не заперечується сторонами.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обв`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , від якої є малолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка знаходиться на його утриманні.

В даному випадку, враховуючи вищенаведені обставини, вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, виходячи з того, що відповідач є особою працездатного віку, чинним законодавством покладено обов`язок утримувати дитину нарівні на обох батьків, суд знаходить підстави для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Доводи сторін щодо матеріальної допомоги та знаходження на утриманні батьків, а у відповідача дружини, не підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому не можуть бути враховані судом при визначенні розміру аліментів.

Частиною 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи питання щодо відшкодування судових витрат суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот всім) гривень за вимоги про визнання батьківства.

Крім того, згідно зі ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів.

Враховуючи вищенаведене, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот всім) гривень.

При таких обставинах, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.4,10,12,13,18,19,81,133,141,247,258,259,273,354-355,430 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Внести зміни до актового запису №4123 від 30 квітня 2014 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, виключивши відомості про батька дитини - ОСОБА_4 , зазначивши батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 травня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот всім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь держави, судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень, в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення у частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено та підписано 26.10.2022р..

Суддя Огренич І. В.