Справа № 744/1234/19
Номер провадження 2/736/1/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2022 року м. Корюківка

Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Чурупченка М.І.,

за участю секретаря Макуха О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні у м. Корюківка у приміщенні суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Семенівська районна державна адміністрація Чернігівської області про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог - Служба у справах дітей Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області, Служба у справах дітей Чернігівської обласної державної адміністрації, про визначення фактичного місця проживання дитини разом з матір`ю, відібрання дитини та повернення її матері за попереднім місцем проживання,-

в с т а н о в и в :

02 вересня 2019 року позивач звернувся до суду з цим позовом та просив: визначити місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним за адресом: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивував тим, що він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 13 вересня 2016 року. Від спільного подружнього життя вони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Незважаючи на розірвання шлюбу, до травня 2019 року вони всі разом проживали в квартирі, в якій було зареєстровано місце проживання як їхньої дитини так і їхнє місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 . Ця квартира належить їхній донці на підставі договору дарування квартири від 31 жовтня 2017 року, відповідно до якого дану квартиру їй подарувала бабуся, його мати ОСОБА_4 .

В травні 2019 року відповідач вирішила жити окремо, що і зробила пішовши жити до свого співмешканця. Донька пішла жити разом з нею і він спочатку не заперечував проти цього, оскільки вони проживали в місті Семенівка і він міг в будь-який момент побачитись з донькою, прийняти участь у її вихованні, поспілкуватись тощо, а також це не заважало дитині вільно користуватись своєю квартирою. Однак на початку червня 2019 року зі слів доньки він дізнався, що остання відчуває певні страждання від того, що не може як слід виспатись в тому місці, де колишня дружина разом зі своїм співмешканцем винаймали житло. Причина того, що дитина не може виспатись його просто шокувала Виявляється її мати та співмешканець матері клали спати, доньку разом з собою в одне ліжко, що є безумовним проявом сексуального насильства.

Дані дії щодо його доньки змусили його повернути дитину до її місця постійного проживання, в її квартиру де вони стали проживати вдвох. При цьому її мати жодним чином не була обмежена в своїх правах щодо своєї доньки. Вона вільно, в будь-який момент, могла поспілкуватись з донькою, провести час, жити разом з нею, забрати доньку під час своєї відпустки та поїхати до своєї матері, бабусі доньки в місто Короп і в цьому з його боку не було жодних перепон. Проте це не влаштовувало його колишню дружинну.

В подальшому, його колишня дружина взагалі прийняла рішення змінити місце служби та влаштувалась на службу до Менського ВП ГУНП в Чернігівській області. Відповідно вона забажала щоб їхня донька також переїхала в м. Мена, проти чого він заперечував.

Оскільки в добровільному порядку визначити місце проживання дитини вони не можуть, тому він звернувся до суду.

18 листопада 2019 року від відповідача по справі надійшла зустрічна позовна заява, у якій вона просила: визначити фактичне місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з нею відібравши її у батька ОСОБА_1 .

У судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, свої позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити.

У судове засідання відповідач подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги заявлені ОСОБА_1 визнала повністю та не заперечує проти їх задоволення, а також просила залишити без розгляду її позовні вимоги за зустрічним позовом.

У судове засідання треті особи не прибули, подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Як встановлено судом, позивач з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 13 вересня 2016 року. Від спільного подружнього життя вони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Незважаючи на розірвання шлюбу, до травня 2019 року вони всі разом проживали в квартирі, в якій було зареєстровано місце проживання як їхньої дитини так і їхнє місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 . Ця квартира належить їхній донці на підставі договору дарування квартири від 31 жовтня 2017 року, відповідно до якого дану квартиру їй подарувала бабуся, його мати ОСОБА_4 .

В травні 2019 року відповідач вирішила жити окремо, що і зробила пішовши жити до свого співмешканця. Донька пішла жити разом з нею і він спочатку не заперечував проти цього, оскільки вони проживали в місті Семенівка і він міг в будь-який момент побачитись з донькою, прийняти участь у її вихованні, поспілкуватись тощо, а також це не заважало дитині вільно користуватись своєю квартирою. Однак на початку червня 2019 року зі слів доньки він дізнався, що остання відчуває певні страждання від того, що не може як слід виспатись в тому місці, де колишня дружина разом зі своїм співмешканцем винаймали житло. Причина того, що дитина не може виспатись його просто шокувала Виявляється її мати та співмешканець матері клали спати, доньку разом з собою в одне ліжко, що є безумовним проявом сексуального насильства.

Дані дії щодо його доньки змусили його повернути дитину до її місця постійного проживання, в її квартиру де вони стали проживати вдвох. При цьому її мати жодним чином не була обмежена в своїх правах щодо своєї доньки. Вона вільно, в будь-який момент, могла поспілкуватись з донькою, провести час, жити разом з нею, забрати доньку під час своєї відпустки та поїхати до своєї матері, бабусі доньки в місто Короп і в цьому з його боку не було жодних перепон. Проте це не влаштовувало його колишню дружинну.

В подальшому, його колишня дружина взагалі прийняла рішення змінити місце служби та влаштувалась на службу до Менського ВП ГУНП в Чернігівській області. Відповідно вона забажала щоб їхня донька також переїхала в м. Мена, проти чого він заперечував.

Оскільки в добровільному порядку визначити місце проживання дитини вони не можуть, тому він звернувся до суду.

18 листопада 2019 року від відповідача по справі надійшла зустрічна позовна заява, у якій вона просила: визначити фактичне місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з нею відібравши її у батька ОСОБА_1 .

Під час розгляду справи та перерв у його проведенні сторони визначились щодо своїх вимог, тому ОСОБА_2 надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та залишення її позовних вимог за зустрічним позовом без розгляду, про що постановлено ухвалу.

Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла 10 років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно із ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

На підставі вищевказаного, та враховуючи, що ОСОБА_2 надала до суду заяву про залишення її позовних вимог за зустрічним позовом без розгляду та визнала позовні вимоги позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити.

Оскільки позов задовольняється, а позивач просить судовий збір сплачений ним при зверненні з позовом до суду залишити за ним, тому всі судові витрати понесені позивачем по розгляду справи слід залишити за ним.

Керуючись ст.ст. 155, 157-161 Сімейного кодексу України, ст.ст. 235, 258-259, 263-265, 293, 294, 315, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини - задовольнити повністю.

Визнати місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресом: АДРЕСА_1 .

Судові витрати понесені позивачем по розгляду справи залишити за ним.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Корюківський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.І.Чурупченко