РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - Лисиченко С.М.,

за участю: секретаря судового засідання - Кот Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, у якому, після збільшення позовних вимог просила суд визнати за нею, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 66.8 кв.м., житловою площею 38.8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла її мати, ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .Спадкоємцями першої черги з законом після смерті її матері були: ОСОБА_5 - чоловік померлої; ОСОБА_6 - син померлої; ОСОБА_7 ) - донька померлої. ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .Позивачка зазначає, що вона спадщину після померлих батьків прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Разом з цим, приватним нотаріусом було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батьків, що змусило її звернутися до суду із даним позовом.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 06.08.2021 прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 24.11.2021 підготовче провадженя у цивільній справі закрито. Призначено справу до розляду по суті.

Позивачка та її представник в судове засідання не зявилися, про час, день та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Представник позивачки подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та позивачки, позовні вимоги прохала задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. На адресу суду, поштовим зв`язком, надійшла заява від відповідачки зі змісту якої вбачається, що остання проти задоволеня позовних вимог не заперечує,оскільки на спадщину не претендує.

Згідно частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

З огляду на те, що неявка в судове засідання учасників справи, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за можливе розглянути справу по суті на підставі наявних в справі доказів.

Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно частини 2 статті 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_3 , у віці 55 років, про що зроблено актовий запис №8671.

Зазначений факт підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 , видане повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкова реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 16.04.2014.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на майно, яке їй належало: житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями, загальною площею 66.6 кв.м., житловою площею 38.8 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначений факт підтверджується даними, що містяться: в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майн. Державного реєстру Іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуженя об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.11.2021 №286378451; договорі про надання у безстрокове користування земельною ділянкою, сері та номер:2-4702, виданий 18.09.1958 ОСОБА_8 .

Згідно даних, які містяться у постанові державного нотаріуса Пятої Харківської міської державної нотаріальної контори про відмову у вчинені нотаріальної дії від 29.04.2021 П. вих.№1095/02-31, в архівних справах Пятої Харківської міської державної нотаріальної контори (відокремленого підрозділу) зберігається спадкова справа №365/2017 після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 в м.Харкові, яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1 . Додатково з`ясовано, що згідно з Інформаційної довідок зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 47808035 від 22.05.2017 заповіти від імені ОСОБА_3 посвідчені не були. При огляді документів спадкової справи №365/2017, заведеної після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_9 , було встановлено, що у спадковій справі знаходяться усі необхідні документи, що підтверджують факт смерті спадкодавців, час та місце відкриття спадщини, родинний зв`язок спадкодавці із спадкоємицею, та відомості щодо інших спадкоємців першої черги, а саме: чоловіка спадкодавці- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; сина спадкодавці- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; доньки спадкодавці- ОСОБА_1 . ОСОБА_1 після смерті матері, ОСОБА_3 спадщину прийняла відповідно до ст. 529 ЦК України від 1963 року, оскільки була зареєстрована мешкала зі спадкодавицею за однією адресою та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном згідно ст.549 ЦК УРСР від 1963 року.Разом з цим, у спадковій справі відсутні будь-які документи, які містять відомості про осіб, які проживали та були зареєстровані зі спадкдавицею на час відкриття спадщини, крім чоловіка спадкодавці - ОСОБА_4 та дочки спадкодавці- ОСОБА_1 . Отже нотаріус позбавлений можливості встановити факт постійного проживання ОСОБА_6 з померлою матірю - ОСОБА_10 , а також неможливо перевірити коло всіх осіб, що прийняли спадщину фактично, що може призвести до порушення законних прав та інтересів спадкоємців.

Данні, зазначені у вищевказаній постанові щодо родиного зв`язку ОСОБА_9 із ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та наявності спадкової справи і відсутності посвідченого заповіту від імені ОСОБА_3 , підтверджуються письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, зокрема, матеріалами спадкової справи №365/2017.

Згідно даних, які містяться в будинковій книзі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 19.09.1978 за вказаною адресою разом з ОСОБА_3 були зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_11 . ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 знятий з реєстраційного обліку за вказаною адресою 27.04.1974.

ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 55 років, про що зроблено актовий запис № 1948.

Зазначений факт підтверджується свідоцтвом про смерт Серія НОМЕР_2 , видане повторно Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 21.05.2014.

Згідно даних, які містяться у постанові про відмову у вчинені нотаріальної дії, виданої 19.11.2021 державним нотаріусом Пятої Харківської міської державної нотаріальної контори Лакізою І.В., в архівних справах Пятої Харківської міської державної нотаріальної контори (відокремленого підрозділу) зберігається спадкова справа №366/2017 після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 в м.Харкові, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . Додатково з`ясовано, що згідно з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 47808080 від 22.05.2017 заповіти від імені ОСОБА_4 посвідчені не були.

При огляді документів спадкової справи №366/2017, заведеної після померлого ОСОБА_5 , було встановлено, що у спадковій справі знаходяться усі необхідні документи, що підтверджують факт смерті спадкодавця, час та місце відкриття спадщини, родинний зв`язок спадкодавця із спадкоємицею, та відомості щодо інших спадкоємців першої черги, а саме: сина спадкодавця- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; доньки спадкодавця- ОСОБА_1 . ОСОБА_1 після смерті матері, ОСОБА_5 спадщину прийняла відповідно до статті 529 ЦК України від 1963 року, оскільки була зареєстрована мешкала зі спадкодавицем за однією адресою та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном згідно статті 549 ЦК УРСР від 1963 року.Разом з цим, у спадковій справі відсутні будь-які документи, які містять відомості про осіб, які проживали та були зареєстровані зі спадкдавицем на час відкриття спадщини, крім дочки спадкодавця- ОСОБА_1 . Отже нотаріус позбавлений можливості встановити факт постійного проживання ОСОБА_6 з померлим батьком - ОСОБА_5 , а також неможливо перевірити коло всіх осіб, що прийняли спадщину фактично, що може призвести до порушення законних прав та інтересів спадкоємців.

Данні, зазначені у вищевказаній постанові щодо родиного зв`язку ОСОБА_9 із ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та наявності спадкової справи і відсутності посвідченого заповіти від імені ОСОБА_4 підтверджуються письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, зокрема матеріалами спадкової справи №366/2017.

Згідно даних, які містяться в будинковій книзі ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на 02.06.1981, за вказаною адресою, разом з ОСОБА_5 була зареєстрована його донька- ОСОБА_11 .

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що зроблений актовий запис про смерть № 29014.Місце смерті Москва,Росія.

Зазначений факт підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_3 від 11.12.2002, місто державної реєстрації Замоскворецкий відділ РАГС м. Москва.

Згідно даних, які містяться в свідоцтві про народження Серія НОМЕР_4 , видане повторно 12.12.1996 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану м.Харків, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 , її батьками є: ОСОБА_6 , ОСОБА_12 .

Згідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Таким чином, оскільки спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_5 та після смерті ОСОБА_4 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_10 , до даних правовідносин підлягають застосуванню правила ЦК УРСР.

Відповідно до статті 529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно із статею 49 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини вчинив наступні дії: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що на час відкриття спадщини спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є: її чоловік- ОСОБА_4 , її донька- ОСОБА_11 та син- ОСОБА_6 .

ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння житловим будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями, загальною площею 66.6 кв.м., житловою площею 38.8 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначений факт підтверджується дослідженими письмовими доказами та не заперечується сторонами.

Як було встановлено судом та не заперечується відповідачкою, ОСОБА_6 не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини, передбачених частиною 1 статті 549 ЦК УРСР, у зв`язку з чим, відповідно до вимог частини 2 статті 553 ЦК УРСР вважається таким, що відмовився від спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 554 ЦК УРСР в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.

Таким чином, частка ОСОБА_6 в спадщині, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 перейшла до ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що позивачка, ОСОБА_1 , яка є єдиним спадкоємцем за законом майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , після його смерті, відповідно до вимог частини 1 статті 549 ЦК УРСР, вступила у фактичне володіння та управлінням спадковим майном, а саме будинком АДРЕСА_1 , оскільки як на час смерті ОСОБА_5 , так і на даний час проживає в будинку, сплачує всі належні платежі, ремонтує його, користується присадибною земельною ділянкою.

Будь-які особи із заявами про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , у встановленому законо порядку та строки до нотаріальної контори не зверталися.

Одним з основних конституційних прав людини є право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю (стаття 41 Конституції України), яке знайшло своє закріплення у ЦК України.

Згідно з частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 321 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з можливих способів захисту цивільних та інтересів є визнання права.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (стаття 392 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2 статті 77 ЦПК України.

Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Як вбачається з положень частини 1статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В межах розгляду даної справи встановлено, що позивачка, після смерті її батьків, на підставі закону успадкувала право власності на будинок АДРЕСА_1 ,

разом з цим, позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права у зв`язку з відсутністю у нотаріуса даних щодо реєстрації місця проживання її брата, ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , на час смерті батьків.

З огляду на зазначене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 247, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП: НОМЕР_5 право власності на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями, загальною площею 66.6 кв.м., житловою площею 38.8 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 та смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості щодо учасників справи:

позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідачка: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя С.М. Лисиченко