Житомирський апеляційний суд
Справа №278/3717/21 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 10 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б, Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Франчука В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №278/3717/21за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про зняття арешту з майна та зобов`язання вчинити дії

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Нестерчук Світлана Сергіївна

на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 31 жовтня 2022 року, яка постановлена суддею Дубовік О.М.

встановив:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- зняти арешт та заборону відчуження рухомого майна, а саме автомобіля марки MAZDA 3, 2007 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що накладений відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), що зареєстрований в ДРОРМ 01.09.2021 за №29255810 на підставі постанови про арешт майна боржника від 01.09.2021 ВП 48179140, що зареєстрований в ДРОРМ 29.07.2019 за №26839897 на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія на номер: 24073936, виданий 04.06.2014 Корольовським відділом державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції;

- зобов`язати відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) повернути заставодержателю ОСОБА_1 автомобіль марки MAZDA 3, 2007 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебуває у нього в заставі на підставі договору про відступлення прав за договором застави від 13.11.2018, серія на номер: 2927.

Позовні вимоги мотивовані тим, що державний виконавець у виконавчому провадженні неправомірно звернув стягнення на автомобіль, який перебуває у заставі позивача на підставі договору про відступлення прав вимог від 13.11.2018 для задоволення потреб стягувача ОСОБА_3 у виконавчому провадженні, який не є заставодержателем. Зокрема, державний виконавець наклав арешт на Ѕ частину автомобіля, при цьому вилучивши автомобіль у заставодержателя та передавши його на реалізацію. Зазначає, що накладені державним виконавцем арешти та заборони на відчуження автомобіля, який є предметом застави, перешкоджають заставодержателю задовольнити свої вимоги до боржника ОСОБА_2 шляхом звернення стягнення на заставне майно, враховуючи преважне право позивача на звернення стягнення на спірний автомобіль перед іншими кредиторами.

24 жовтня 2022 року позивач ОСОБА_1 , до закінчення підготовчого засідання, подав до суду першої інстанції заяву про зміну предмета позову, в якій просив:

- зняти арешт та заборону відчуження рухомого майна, а саме автомобіля марки MAZDA 3, 2007 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що накладений відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), що зареєстрований в ДРОРМ 01.09.2021 за №29255810 на підставі постанови про арешт майна боржника від 01.09.2021 ВП 48179140, що зареєстрований в ДРОРМ 29.07.2019 за №26839897 на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія на номер: 24073936, виданий 04.06.2014 Корольовським відділом державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції;

- визнати недійсним постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Сладь Т.П. про передачу майна стягувачу ОСОБА_3 в рахунок погашення боргу від 17.12.2021 та акт передачі майна в рахунок погашення боргу від 17.12.2021 Ѕ частини автомобіля марки MAZDA 3, 2007 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

У вказаній заяві зазначав, що під час розгляду справи позивачу із документів наданих державним виконавцем на виконання ухвали суду від 20.01.2022 стало відомо, що в ході реалізації описаного та арештованого майна у виконавчому провадженні АСВП №30537249, Ѕ частину автомобіля марки MAZDA3, 2007 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , в рахунок погашення боргу на суму 64957,00 грн. було передано стягувачу ОСОБА_3 на підставі постанови старшого державного виконавця Сладь Т.П. від 17.12.2021 та акту приймання-передачі майна від 17.12.2021. При цьому 20.12.2021 року на адресу ДП «Сетам» надіслано вимогу державного виконавця про передачу спірної частини автомобіля ОСОБА_3 . У зв`язку з чим у позивача виникла необхідність у зміні предмета позову.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 31 жовтня 2022 року відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_1 про зміну предмета позову.

Відмовляючи у прийнятті заяви про зміну предмета позову, районний суд виходив з того, що подавши вказану заяву, позивач змінив як предмет, так і підставу позову, яка також містить у собі прохання про розгляд судом нових позовних вимог, що фактично є новим позовом.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не було враховано, що позивач, з метою ефективного захисту своїх порушених прав, реалізував право на зміну предмета позову, подавши до закінчення підготовчого засідання письмову заяву, що узгоджується з вимогами ст. 49 ЦПК України. При цьому позивач у заяві про зміну предмета позову змінив лише позовні вимоги, доповнивши позов новими обставинами при збереженні первісних обставин, що не може свідчити про зміну підстав позову.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Бородін Д.В. зазначив, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, оскільки суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для прийняття заяви про зміну предмета позову. При цьому вказав, що заява позивача про зміну предмета позову містить у собі прохання про розгляд судом нових позовних вимог, які ґрунтуються на обставинах, які не існували на момент пред`явлення позову та фактично є новим позовом.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, з невідомих сулу причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Слід зазначити, що правові підстави позову - це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Отже зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження №12-15гс19).

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 Цивільного кодексу України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи:

1) заміна одних позовних вимог іншими;

2) доповнення позовних вимог новими;

3) вилучення деяких із позовних вимог;

4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

При цьому Верховний Суд зазначає про те, що збільшити або зменшити розмір позовних вимог можна лише тоді, коли вони виражені у певному цифровому еквіваленті, наприклад, у грошовому розмірі. Доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмету позову, а не через збільшення розміру позовних вимог.

Як вбачається предметом спору у цій справі у первісній редакції позовної заяви були позовні вимоги про:

- зняття арешту та заборону відчуження рухомого майна, а саме автомобіля марки MAZDA 3, 2007 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що накладений відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), що зареєстрований в ДРОРМ 01.09.2021 за №29255810 на підставі постанови про арешт майна боржника від 01.09.2021 ВП 48179140, що зареєстрований в ДРОРМ 29.07.2019 за №26839897 на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія на номер: 24073936, виданий 04.06.2014 Корольовським відділом державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції;

- зобов`язання відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) повернути заставодержателю ОСОБА_1 автомобіль марки MAZDA 3, 2007 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебуває у нього в заставі на підставі договору про відступлення прав за договором застави від 13.11.2018, серія на номер: 2927.

При цьому зазначені позовні вимоги є вимогами немайнового характеру.

У подальшому, 24 жовтня 2022 року до закінчення районним судом підготовчого провадження у справі позивач подав до суду заяву про зміну предмета позову, в якій просив:

- зняти арешт та заборону відчуження рухомого майна, а саме автомобіля марки MAZDA 3, 2007 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що накладений відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), що зареєстрований в ДРОРМ 01.09.2021 за №29255810 на підставі постанови про арешт майна боржника від 01.09.2021 ВП 48179140, що зареєстрований в ДРОРМ 29.07.2019 за №26839897 на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія на номер: 24073936, виданий 04.06.2014 Корольовським відділом державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції;

- визнати недійсним постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Сладь Т.П. про передачу майна стягувачу ОСОБА_3 в рахунок погашення боргу від 17.12.2021 та акт передачі майна в рахунок погашення боргу від 17.12.2021 Ѕ частини автомобіля марки MAZDA 3, 2007 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Отже, як вбачається з вказаної заяви, позивач здійснив заміну одних позовних вимог іншими та доповнив позовні вимоги новими вимогами, тобто змінив предмет позову.

При цьому висновок суду першої інстанції суду про те, що заява позивача не є заявою про зміну предмету позову, а є фактично іншим позовом, є помилковим, оскільки районний суд не врахував те, що заміна позовних вимог іншими вимогами та/або доповнення позовних вимог новими вимогами, зокрема і у разі, якщо позовні вимоги є вимогами немайнового характеру, відбувається саме шляхом зміни предмету позову, а не через збільшення розміру позовних вимог. Позивач, подавши до суду заяву про зміну предмету позову, визначив такі свої процесуальні дії саме як зміну предмету позову, при цьому не змінюючи підставу позову, що відповідає принципу диспозитивності у цивільному процесі, закріпленому у статті 13 Цивільного процесуального Кодексу України.

Проте місцевий суд фактично ототожнив заяву позивача про зміну предмету позову із новою позовною заявою, не дослідив належним чином цю заяву саме як заяву про зміну предмету позову та не встановив з достовірністю, чи були змінені позивачем предмет позову, а також чи відбулася при цьому зміна підстав позову.

Як зазначалося вище, заяву позивача про зміну предмету або підстав позову, можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно в її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави), які не були визначені позивачем первісно підставою позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами.

Із змісту первісно заявлених позовних вимог вбачається, що в заяві позивач послався на порушення своїх прав як заставодержателя щодо неможливості через накладені державним виконавцем арешти та заборони на відчуження спірного майна, задовольнити свої вимоги до боржника ОСОБА_2 шляхом звернення стягнення на заставне майно, враховуючи його переважне право на звернення стягнення на спірний автомобіль перед іншими кредиторами. Зокрема зазначав, що незаконне накладення арешту на автомобіль, призвело до неправомірного вилучення рухомого майна у заставодержателя та передачу його на реалізацію.

У заяві про зміну предмету позову позивач також послався на порушення його прав як заставодержателя та неправомірність дій державного виконавця щодо заставного майна, яке призвело до реалізації описаного та арештованого майна (на підставі постанов державного виконавця) шляхом передачі стягувачу ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості Ѕ частини автомобіля.

Отже, як вбачається, первісні основні підстави позову позивач залишив незмінними та лише доповнив їх новими обставинами, що є безпосередньо пов`язаними з основними підставами позову.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що позивач у заяві від 24.10.2022 змінив лише позовні вимоги та доповнив позов новими обставинами, при збереження первісних обставин, що не може свідчити про зміну підстав позову, а тому висновок суду першої інстанції про відмову у прийнятті заяви про зміну предмета позову через те, що позивач змінив як підставу так і предмет позову є помилковим.

Виходячи з наведеного, доводи апеляційної скарги слід визнати обґрунтованими, а оскаржувану ухвалу такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Відповідно п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, ухвала винесена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Нестерчук Світлана Сергіївна задовольнити.

Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 31 жовтня 2022 року скасувати, а справу в частині вирішення питання про прийняття до розгляду заяви ОСОБА_1 від 24.10.2022 про зміну предмета позову направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2022 року.

Головуючий Судді