Справа № 943/1688/20 Головуючий у 1 інстанції: Шендрікова Г.О.
Провадження № 22-ц/811/249/22 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
Категорія: 60
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: представника позивача Підбірного М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Буського районного суду Львівської області від 28 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Буської міської ради Золочівського району Львівської області, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на середню земельну частку (пай), розміром 3,13 умовних кадастрових гектарів, з яких: 1,48 га ріллі та 1,65 га кормових угідь, що знаходиться на території Кутівської сільської ради Буського району Львівської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що після смерті матері відкрилась спадщина, на яку вона має право відповідно до складеного матір`ю заповіту, однак, фактично вступивши в управління спадковим майном, позивач не може оформити своїх спадкових прав на земельну частку (пай), у зв`язку з відсутністю сертифіката на право на земельну частку (пай), загальною площею 3,88 умовних кадастрових гектарів, який (сертифікат серії ЛВ №003674 від 01.10.1996 року), згідно із затвердженими списками, був зареєстрований на ім`я матері на підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 24.09.1996 року №369.

При цьому, звертає увагу, що розпорядженням голови Буської райдержадміністрації від 16.03.2000 року №132 «Про затвердження технічної документації «Про внесення змін до проекту роздержавлення та приватизації земель» на її матір ОСОБА_2 розрахована частка 3,13 умовних кадастрових гектарів, з яких: 1,48 га ріллі та 1,65 га кормових угідь.

Ухвалою Буського районного суду Львівської області від 16 березня 2021 року до участі у справі залучено Буську міську раду Золочівського району Львівської області, як правонаступника відповідача Кутівської сільської ради Буського району Львівської області, згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27.05.2020 року №624-р «Про затвердження перспективного плану формування територій громад Львівської області».

Рішенням Буського районного суду Львівської області від 28 грудня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено за спливом позовної давності.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_1 , просить його скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що вона не може оформити свого права на вказане спадкове майно в позасудовому порядку у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу сертифікату на право на земельну частку (пай), який, за інформацією з відділу у Буському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області був зареєстрований на ім`я її матері ОСОБА_2 .

Зазначає, що вирішуючи спір, суд першої інстанції не встановив моменту, з якого у спадкодавця виникло право на спірну земельну ділянку (пай), а тому дійшов помилкового висновку про сплив позовної давності до пред`явленої нею позовної вимоги.

Крім того, за позицією апелянта, до спірних правовідносин позовна давність не застосовується.

В судове засідання апеляційного суду інші учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що мати позивачки ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 13.06.1997 року, яка до дня смерті проживала в селі Кути Буського району Львівської області (а.с.6, 8-9).

29.12.1997 року позивачці ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене державним нотаріусом Буської державної нотаріальної контори Дячик А.В. (а.с.4), згідно з яким, позивачка успадкувала після смерті матері житловий будинок АДРЕСА_1 .

Наведене також підтверджується витребуваними судом першої інстанції матеріалами спадкової справи, заведеної 11.12.1997 року Буською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_2 на підставі заяви її дочки ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті матері за заповітом від 13.04.1987 року, посвідченим секретарем виконкому Кутівської сільської ради Буського району Львівської області (а.с.25-33).

Отже, позивачка вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері, оформивши своє право на частину належного матері спадкового майна, а тому визначених законом підстав для застосування правового інституту позовної давності при вирішенні даного спору немає.

З інформації, яку надав відділ у Буському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області у своєму листі від 04.12.2019 року на звернення позивачки (а.с.7), встановлено, що у 1995 році Львівським філіалом Інституту землеустрою був виготовлений проект роздержавлення і приватизації земель НААГ «Мир» Кутівської сільської ради народних депутатів Буського району Львівської області, який затверджений розпорядженням голови Буської райдержадміністрації від 09.11.1995 року №443. В затверджених списках, які мають право на середню земельну частку (пай) є включене ім`я гр. ОСОБА_2 .

У цьому листі відділ у Буському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області підтвердив, що на ім`я ОСОБА_2 був зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №003674 від 01.10.1996 року із земель НААГ «Мир» на підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації №369 від 24.09.1996 року, загальною площею 3,88 умовних кадастрових гектарів, та, беручи до уваги розпорядження голови Буської райдержадміністрації №132 від 16.03.2000 року «Про затвердження технічної документації «Про внесення змін до проекту роздержавлення та приватизації земель», на гр. ОСОБА_2 розрахована частка розміром 3,13 умовних кадастрових гектарів, з них: 1,48 га ріллі та 1,65 га кормових угідь.

Згідно статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У статті 16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання права.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. При цьому, необхідно встановити чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

У судовому порядку право спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України), та є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно з частинами першою та третьою статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як ствердила позивач, свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) вона не може отримати через відсутність правовстановлюючих документів.

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року), особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю.

Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до пункту 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі Указ), паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

За пунктом 2 цього Указу, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно з частинами першою та другою статті 2 Закону України від 05 червня 2003 року №899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 у п.п. 10, 11 визначено, що відповідно до статті 1225 ЦК, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим, правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено.

Під час судового розгляду, відповідач не заперечував факту реєстрації на ім`я ОСОБА_2 сертифікату на право на земельну частку (пай).

Факт реєстрації на ім`я ОСОБА_2 сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №003674 від 01.10.1996 року підтверджено інформацією, отриманою від відділу у Буському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області.

Не одержання спадкодавцем за життя зареєстрованого на її ім`я сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №003674 від 01.10.1996 року про право на земельну частку (пай), розрахункова частка за яким (3,88 умовних кадастрових гектарів) була уточнена вже після смерті ОСОБА_2 за розпорядженням голови Буської райдержадміністрації №132 від 16.03.2000 року «Про затвердження технічної документації «Про внесення змін до проекту роздержавлення та приватизації земель» (3,13 умовних кадастрових гектарів, з них: 1,48 га ріллі та 1,65 га кормових угідь), фактично позбавляє можливості позивача реалізувати своє право на спадкування права на цю земельну частку (пай) за заповітом в нотаріальному (позасудовому) порядку, а тому, інакше, ніж у судовому порядку, позивачка не може підтвердити своє право, яке не визнається відповідачем, на спірну земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті матері, шляхом визнання права на земельну частку (пай) на підставі рішення суду.

Таким чином, з урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачкою у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , права на земельну частку (пай), розміром 3,13 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Кутівської сільської ради Буського району Львівської області, але не права власності, як позивач просила у своїй позовній заяві, оскільки право власності набувається після виділення належного особі паю в натурі, тому позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

З наведених вище мотивів, у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Буського районного суду Львівської області від 28 грудня 2021 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право на середню земельну частку (пай) в розмірі 3,13 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Кутівської сільської ради Буського району Львівської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 14 жовтня 2022 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич