КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №759/2478/17

19 січня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Рубан С.М.

- Заришняк Г.М.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 01 червня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Ул`яновської О.В., за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 15.12.2010 року у розмірі 26 493,20 грн. станом на 02.11.2020 року, яка складається з наступного: 21 935,77 грн. - заборгованість за тілом кредита; 4 557,43 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 15.12.2010 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані для ознайомлення в письмовій формі.

15.12.2010 року відповідач також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердила, що «З фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлена».

Вказував на те, що Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку з відповідним кредитним лімітом.

Посилаючись на те, що Банк свої зобов`язання виконав належним чином, надавши відповідачу кредит, однак останній умови кредитного договору не виконує, грошові кошти не повертає, АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 01 червня 2021 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 21 935,77 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині незадоволених позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам, АТ КБ «ПриватБанк» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 01 червня 2021 року в частині незадоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками та задовольнити вимоги Банку у цій частині, в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту, не врахувавши, що сторонами погоджено розмір відсотків за користування кредитом - 2,5% на місяць, про що зазначено в Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 15.12.2010 року, яка підписана відповідачем. Вказував на те, що заперечень щодо підпису довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» відповідачем надано не було. З огляду на зазначене, вважає, що оскільки 15.12.2010 року з відповідачем було погоджено розмір базової відсоткової ставки - 2,5% на місяць, шляхом підписання відповідачем відповідної довідки, то позовні вимоги Банку щодо стягнення відсотків підлягають до задоволення.

У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту сторонами не оскаржується, тому в цій частині рішення суду апеляційним судом не переглядається.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 15.12.2010 року підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, на підставі якої отримала кредитну картку, на яку зараховано суму кредитного ліміту.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за договором № б/н від 15.12.2010 року, заборгованість відповідача за вказаним договором станом на 02.11.2020 року становить 26 493,20 грн. і складається із: заборгованості за тілом кредиту - 21 935,77 грн. та 4557,43 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження погодження з відповідачем умов про сплату відсотків за користування кредитними коштами, тому позовні вимоги в цій частині є необгрунтованими.

Однак, колегія суддів в повній мірі погодитися з таким висновком суду першої інстанції не може, враховуючи наступне.

Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Частиною першою статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами статей 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що 15.12.2010 року відповідач ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, в якій виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну карту Кредитка «Універсальна».

Крім того, 15.12.2010 року відповідач ОСОБА_1 підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій, зокрема, визначено, базова процентна ставка в місяць - 2,5%. В довідці, підписаній відповідачем зазначено, що з фінансовими умовами надання платіжної карти «Кредитка «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми сплати за використання кредитних коштів ознайомлена.

З довідки про надані кредитні картки вбачається, що відповідачу за договором б/н було надано кредитні картки: НОМЕР_1 - дата відкриття 15.12.2010, термін дії 06/14; НОМЕР_2 - дата відкриття 17.09.2012, термін дії 05/16; НОМЕР_3 - дата відкриття 17.09.2012, термін дії 09/16; НОМЕР_4 - дата відкриття 03.04.2015, термін дії 03/19; НОМЕР_5 - дата відкриття 19.08.2017, термін дії 05/21; НОМЕР_6 - дата відкриття 04.06.2018, термін дії 03/22.

З довідки про умови кредитування вбачається, що кредитний ліміт карткового рахунку збільшувався та зменшувався.

З виписки про рух коштів станом на 04.11.2020 року за договором б/н вбачається, що відповідач користувалася коштами, сплачувала заборгованість, погашала відсотки.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 31.05.2015 року, у відповідача за період з 15.12.2010 року по 31.05.2015 року наявна заборгованість за процентами у розмірі 38,46 грн.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 30.06.2019 року у відповідача за період з 01.06.2015 року по 30.06.2019 року заборгованість за процентами 1 497,25 грн.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 02.11.2020 року у відповідача за період з 01.07.2019 року по 02.11.2020 року наявна заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 4 557,43 грн. (а.с. 18).

З наданих позивачем розрахунків заборгованості вбачається, що відсотки за погодженою у довідці від 15.12.2010 року ставкою (2,5% щомісячно) нараховувалися з 15.12.2010 року по 29.08.2014 року та за цей період у відповідача наявна заборгованість по відсоткам у розмірі 5,23 грн.. Починаючи з 01.09.2014 року позивач змінював процентну ставку (збільшував, зменшував).

Однак, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження погодження Банком з відповідачем іншої процентної ставки ніж 2,5% на місяць.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам у розмірі 5,23 грн. враховуючи, що між позивачем та відповідачем було узгоджено умови кредитування щодо сплати відсотків у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана 15.12.2010 року відповідачем, а доказів на погодження зміни процентної ставки позивачем надано не було.

Відтак, доводи апеляційної скарги про те, що суд не дослідив довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка особисто підписана відповідачем, в якій сторонами погоджено щомісячну відсоткову ставку 2,5% за користування кредитом, а також виписку про рух коштів, у зв`язку з чим дійшов безпідставного висновку про непогодження сторонами умов щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами знайшли своє підтвердження під час перегляду рішення в оскаржуваній частині судом апеляційної інстанції.

В частині стягнення з відповідача суми заборгованості за тілом кредиту та судового збору рішення суду сторонами не оскаржене, а тому апеляційний суд не перевіряє правильність висновків суду першої інстанції в цій частині.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення Святошинського районного суду міста Києва від 01 червня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками підлягає скасуванню, та ухвалення в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення вимог про стягнення заборгованості за відсотками, а саме, у розмірі 5,23 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 01 червня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення таких вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по відсоткам за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 15.12.2010 року у розмірі 5,23 грн.

В решті позовні вимоги про стягнення заборгованості за відсотками залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: