Справа № 214/5991/22
2-з/214/129/22
У Х В А Л А
Іменем України
18 листопада 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Кривому Розі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 16 листопада 2022 року звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить: забезпечити позов шляхом заборони Міністерству оборони України на вчинення будь-яких дій щодо розподілення та виплати одноразової грошової допомоги на користь членів сім`ї військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання.
В обґрунтування заяви навела наступне. В провадженні Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу знаходиться цивільна справа № 214/5991/22 за її позовом до ОСОБА_3 , Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , про встановлення факту її спільного проживання з ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу та визнання її членом його сім`ї. З позовом я звернулася до суду 07.11.2022 р. Як зазначено в позовній заяві, у неї з ОСОБА_2 з вересня 2017 року склалися фактичні сімейні стосунки, від яких у них народилася спільна дитина донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . До березня 2022 року вони проживали спільно однією сім`єю. З початком військової агресії проти України, ОСОБА_2 вирішив стати на захист батьківщини та згідно Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.03.2022 р. № 54 з 02.03.2022 р. був зарахований до списків особового складу військової частини. 13.03.2022 р. під час виконання бойового завдання поблизу м. Сєвєродонецьк, внаслідок обстрілів в ході бойових дій, ОСОБА_2 загинув. Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, зокрема, статтею 16 Закону № 2011 передбачено одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті) військовослужбовців, яка є гарантованою державою виплатою, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Відповідно до статті 16-1 вказаного Закону, право на отримання такої допомоги мають члени сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця, коло яких визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Оскільки вона не перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, Міністерством оборони України не була включена до кола осіб членів сім`ї загиблого військовослужбовця, серед яких має бути розподілена одноразова грошова допомога у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 та здійснена її виплата. Однак, їй достовірно відомо, що ОСОБА_2 , заповнюючи обліково-послужну картку військовослужбовця (Додаток № 9 до Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 333 від 26.05.2014) під час оформлення на військову службу, у відомостях про склад сім`ї вказував її як дружину та доньку ОСОБА_6 . Внаслідок того, що вона фактично позбавлена права на отримання частки одноразової грошової допомоги, передбаченої законом, через те, що не визнаюся відповідачами членом сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , то це стало підставою для її звернення до суду з вищевказаним позовом. Їй відомо, що Міністерством оборони України зібрані всі необхідні документи для розподілення та виплати одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , серед яких вона відсутня, а тому, у разі остаточного розподілу та виплати Міністерством оборони України одноразової грошової допомоги, вона не зможе взагалі її отримати. Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову. Вважає, що предметом заяви про забезпечення позову є те, що на сьогоднішній день існує реальна ймовірність того, що доки вона буде відстоювати свої порушені права в судовому процесі, до вирішення судом справи у питанні визнання її членом сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , а Міністерство оборони України здійснить розподілення та виплату одноразової грошової допомоги тому колу членів сім`ї загиблого, до якого її не було включено, то у подальшому вона взагалі не зможе отримати належну частку одноразової грошової допомоги. Згідно п. п. 1, 2, 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Виходячи з вказаних норм, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Вважає, що заходом забезпечення її позову має бути такий захід, як заборона Міністерству оборони України здійснювати розподілення та виплату одноразової грошової допомоги на користь членів сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 . Пропозиції щодо зустрічного забезпечення відсутні, оскільки такої необхідності в зустрічному забезпеченні немає з тих підстав, що спір за моїм позовом є немайновим.

В порядку ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи у встановлений законом строк.
Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.ч.5-7 ст.153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та вирішує питання про зустрічне забезпечення.

Дослідженням змісту позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , МО України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 ,встановлено, що предметом спору, у зв`язку з яким позивачка звернулася до суду, є право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XI, у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання обов`язків військової служби.
Враховуючи зазначені вище обставини, суд приходить до висновку, що на даний час є всі підстави припускати, що вжиття заходів забезпечення позову є необхідним та оправданим завданнями цивільного судочинства та забезпечуватиме ефективний захист та поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів позивачки, які вона має намір захистити, звернувшись до суду з даним позовом, а саме права на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_2 .
Згідно п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом, зокрема, забороною вчиняти певні дії. Саме такий вид забезпечення позову просить застосувати позивачка ОСОБА_1 .

Згідно ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Обираючи вид забезпечення позову, суд враховує інтереси сторін та інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати ОСОБА_1 , вимогам, які пред`явила остання, у зв`язку з чим вважає необхідним заяву задовольнити повністю, а саме: встановити заборону Міністерству оборони України вчиняти будь-які дії щодо розподілу та виплати одноразової грошової допомоги на користь членів сім`ї військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання до вирішення цивільної справи № 214/5991/22, що буде відповідати співмірності заявлених вимог.

Невжиття цих заходів може призвести до того, що одноразова грошова допомога до вирішення позову буде розподілена без врахування інтересів позивачки, а тому при задоволенні позову виконання рішення буде неможливим.

Підстав, які б визначали необхідність застосування зустрічного забезпечення позову в порядку ст.154 ЦПК України, судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 2, 150-153, 157, 258-260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити Міністерству оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, буд. 6, ідентифікаційний код юридичної особи: 00034022), вчиняти будь-які дії щодо розподілу та виплати одноразової грошової допомоги на користь членів сім`ї військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання, до вирішення цивільної справи № 214/5991/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , про встановлення факту окремого проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин з вересня 2017 року, про встановлення факту спільного проживання з ОСОБА_2 , однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, визнання членом сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця ОСОБА_2 , визнання за ОСОБА_1 , права на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_2 .
Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Прасолов В.М.