_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/2539/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2022 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

представника позивача Бикова Д.Ю,

представника відповідача Купрашвілі-Делі О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» про зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості по особовому рахунку,

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким: зобов`язати Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» здійснити перерахунок заборгованості по особовому рахунку на ім`я ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) станом на 01.06.2022 рік у розмірі 22 807,45 грн. у тому числі «ціна на послугу з управління багатоквартирним будинком» в розмірі 19 488,83 грн.; «вивезення побутових відходів» у розмірі 3 318, 62 грн. та списати нараховану заборгованість.

В обґрунтування свого позову посилається на те, що він є законним представником неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 11.08.2011 року № 557. На даний час неповнолітній ОСОБА_2 проживає разом з батьками-вихователями гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач вказує, що ОСОБА_2 після вилучення від матері з 19.05.2009 року не проживає за місцем реєстрації. Крім того, позивачу відомо, що в липні 2009 року після вилучення ОСОБА_2 , у вищевказаній квартирі сталася пожежа, після чого вона не придатна для проживання.

Зазначає, що ОСОБА_2 став власником 1/2 квартири за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті бабусі ОСОБА_5 1939 року, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на 1/2 вказаної квартири після смерті матері ОСОБА_6 , 1985 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

30.05.2022 року отримано довідку КП «ЖКС «Вузівський», в якій зазначено, що за особовим рахунком, оформленим на ОСОБА_5 , покійну бабусю ОСОБА_2 , наявна заборгованість станом на 01.06.2022 р. у розмірі 22 807,45 у тому числі «ціна на послугу з управління багатоквартирним будинком» в розмірі 19 488,83 грн.; «вивезення побутових відходів» у розмірі 3 318,62 грн. Проте, у довідці не зазначено за який період, а зі слів співробітників КП «ЖКС «Вузівський» заборгованість нарахована не лише за останні З роки, а за весь період не сплати.

Позивач стверджує, що в квартирі з 2009 року ніхто не проживав та житлово-комунальними послугами не користувались, окрім того, відсутнє підключення до комунікацій, тому борг не визнає та вважає його таким, що безпідставно нарахований.

Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 18 липня 2022 року було відкрито провадження по справі та призначено судове засідання в прядку спрощеного провадження.

09 серпня 2022 року представник відповідача Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» через кацелярію суду надав відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

22.07.2021 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_7 до канцелярії суду надав відповідь на відзив, в якої просив задовольнити позов у повному обсязі.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_7 у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача Житлово-комунального сервісу «Вузівський» - Купрашвілі Делі Олена Іванівна у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, вказуючи на його необґрунтованість та безпідставність.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21 жовтня 2010 року заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси на підставі позову Заступника прокуратури Київського району м. Одеси в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів по справі № 2-5556/2010, ОСОБА_6 позбавлено батьківських прав.

Розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 17.03.2011 року № 187 малолітньому ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Позивач є законним представником неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 11.08.2011 року № 557.

Мати дитини - гр. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (актовий запис про смерть № 7936 від 28 липня 2019 року, складений Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси)).

Розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 25.09.2020 року №393-о/р, неовнолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 надано статус дитини сироти, на даний час неповнолітній ОСОБА_2 проживає разом з батьками-вихователями гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 .

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує на те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не укладав договір про надання послуг з відповідачем, є сиротою, не користується вказаною квартирою, оскільки вона є непридатною для користування.

Розпорядженням міського голови № 97-01р. от 28.07.2003 року «Про передачу майна у повне господарське відання комунальним підприємствам Дирекція єдиного замовника» житлові будинки територіальної громади міста Одеси передані в повне господарське відання та прийняті на баланс КП «ЖКС «Вузівський», у тому числі і будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

01.07.2015 року набрав чинності Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Згідно з ч.5 ст.13 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» в редакції від 01.07.2015 року, у разі якщо протягом одного року з дати набрання чинності цим Законом співвласники багатоквартирного будинку, в якому не створено об`єднання співвласників, не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, управління таким будинком здійснюється управителем, який призначається на конкурсних засадах виконавчим органом місцевої ради, на території якої розташований багатоквартирний будинок. У такому разі ціна послуги з управління багатоквартирним будинком визначається за результатами конкурсу.

24.11.2016 року виконавчим комітетом ОМР прийнято рішення № 385 від «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету ОМР від 30.07.2015 року № 225 «Про скасування окремих пунктів рішень виконавчого комітету ОМР», яким скасовано тарифні відносини у м. Одесі з 01.07.2017 року.

07.04.2017 року у м. Одесі оголошено конкурс з призначення управителів в багатоквартирних будинках, розташованих на території Київського району міста Одеси, в яких не створені об`єднання співвласників багатоквартирних будинків та співвласники яких не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком.

Співвласниками зазначеного будинку станом на проведення конкурсу не створено ОСББ та не було прийнято рішення про форму управління будинком.

Відповідно до Законів України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», «Про житлово-комунальні послуги», «Про місцеве самоврядування в Україні», Порядку проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного, будинку^ затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку,, будівництва та житлово-комунального господарства України від 13.06.2016 року № 150, рішення Одеської міської ради № 1358 від 07.12.2016 року «Про організацію та проведення конкурсів з призначення управителів багатоквартирних будинків у м. Одесі», розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради № 173 від 06.04.2017 року «Про затвердження конкурсної документації для проведення конкурсу з призначення управителів багатоквартирних будинків, розташованих у Київському районі м. Одеси» та протоколу №4 від 15.05.2017 року засідання конкурсної комісії з призначення управителів багатоквартирних будинків, розташованих у Київському районі міста Одеси, переможцями конкурсу з призначення управителів багатоквартирних будинків, розташованих у Київському районі міста Одеси, визначено за об`єктами конкурсу №1 та №2-КП«ЖКС «Вузівський».

По кожному окремому житловому будинку визначено ціну на послугу з управління багатоквартирним будинком згідно переліку, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 13.06.2016 року № 150 «Про затвердження Порядку проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку (надалі - Наказ № 150).

Перелік складових послуги з управління багатоквартирним будинком, затверджений Наказом №150, крім окремої статті «Винагорода управителю» співпадає з переліком послуг з утримання будинку і споруД та прибудинкової території відповідно до Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року №869 (далі - Постанова №869).

Наказом №150 для управителів багатоквартирних будинків, які визначені переможцями на відповідних конкурсах не передбачено встановлення тарифів на послугу з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради.

23.05.2017 року з переможцем конкурсу КП «ЖКС «Вузівський» (найнижча ціна та відповідальність критеріям відбору) та Київською районною адміністрацією ОМР (Замовник) укладено договір № 2/157 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком на умовах, визначених конкурсною документацією, який у подальшому було припинено за взаємною згодою сторін та укладено договір № 263 від 18.07.2019 року безпосередньо між співвласниками та комунальним підприємством.

Тобто КП «ЖКС «Вузівський» здійснює свою діяльність на законних підставах: 28.01.2003-23.05.2017 - Розпорядження міського голови № 97-01р. від 28.01.2003 року; 23.05.2017-18.07.2019 Договір № 2/157 від 23.05.2017 року (на умовах конкурсу); 18.07.2019 - по теперішній час - Договір № 263 від 18.07.2019 року (за результатом загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку).

Таким чином, можливо зробити висновок, що доводи ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про те, що відсутній договір безпосередньо з ОСОБА_2 нічим не обгрунтовані, оскільки Закон вимагає прямо протилежного укладання договору з управителем за результатами рішення Загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, а за їх відсутності за результатами конкурсу.

Разом з тим, ОСОБА_2 має право голосу на таких зборах пропорційно до площі свого майна, однак рішення приймаєтиься більшістю голосів.

Як було встановлено судом, відповідно до Розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 25.09.2020 року №393-о/р, неповнолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 надано статус дитини сироти.

У той же час, жоден нормативно-правовий акт не надає ОСОБА_2 прав не платити за утримання багатоквартирного будинку.

ОСОБА_2 може мати підстави для оформлення субсидій в порядку передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива».

У такому випадку частину витрат на житлово-комунальні послуги йому буде компенсовано за рахунок бюджетних коштів.

Для реалізації свого права ОСОБА_2 або його законний представник ОСОБА_1 мають своїми діями реалізувати це право.

Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг...».

Згідно з п.1 ч1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово- комунальних послуг належать житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Статтею 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.

Частиною четвертою ст. 319 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує.

Отже, доводи позивача, про неможливість нарахування боргу за управління багатоквартирним будинком - прямо протилежні вимогам Закону.

Вирішуючи спір по суті, суд бере до уваги довідку про заборгованість, надану представником відповідача у судовому засіданні, з якої вбачається, що наймач ОСОБА_5 має заборгованість на липень 2022 року у розмірі 23 541,6грн., яка складається з заборгованості по СДПТ - 20144,9грн. та 3250,62грн - вивіз сміття. Таким чином, заборгованість за спожиті тепло, електроенергію, воду у даному розрахунку не вказана, у зв`язку з чим доводи представника позивача щодо непроживання в кварті судом не враховуються.

Щодо строків позовної давності.

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Спливу позовної давності як підстави для припинення зобов`язання норми глави 50 «Припинення зобов`язання» ЦК України не передбачають.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Наслідки спливу позовної давності визначаються статтею 267 ЦК України.

Згідно з приписами статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Таким чином, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи.

У зобов`язальних відносинах (стаття 509 ЦК України) суб`єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов`язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обов`язку. Так само боржник зі спливом позовної давності одержує вигоду - захист від можливості застосування кредитором судового примусу до виконання обов`язку.

Однак за змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Зокрема, суд не має права застосовувати позовну давність інакше, як за заявою сторін, і без такої заяви може задовольнити позов за спливом позовної давності (частина третя статті 267 ЦК України).

У разі пропущення позовної давності та наявності заяви сторони про її застосування суд може визнати причини пропущення поважними та прийняти рішення про задоволення позову (частина п`ята статті 267 ЦК України). Крім того, навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобов`язання і таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави (частина перша статті 267 ЦК України), установлюючи для особи, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, заборону вимагати повернення виконаного.

Отже, ЦК України сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов`язання не визнає. Виконання боржником зобов`язання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов`язання в односторонньому порядку (частина друга статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо.

Таким чином, за загальним правилом ЦК України зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстави пропущення позовної давності, зобов`язання не припиняється.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-786цс17 та у постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 вересня 2019 року по справі № 201/13602/16-ц.

Вирішуючи спір по суті, суд приходить до висновку, що відповідач до позивача з позовом про стягнення вказаної заборгованості не звертався, і жодна з наведених позивачем підстав не ґрунтується на чинному законодавстві та прямо протирічить йому. Ані статус дитини-сироти, ані відсутність факту користування квартирою, ані пропуск строків позовної давності не свідчить про «незаконність нарахування боргу».

Натомість КП «ЖКС «Вузівський» має всі правові підстави для здійснення обліку заборгованості по вказаній квартирі, оскільки підприємство виконує свої обов`язки передбачені Договором, який був укладений за результатами волевиявлення Загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, які є обов`язковими для позивача в силу п.11 ст.10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Крім того, слід зазначити, що позивач ОСОБА_1 , що діє в інтересах неповнолітнього, до КП "ЖКС "Вузівський" з метою переоформлення рахунків на теперішнього власника не звертався і борг обліковується за померлою ОСОБА_5 , що також свдчить про відсутність порушення прав позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 13 ч. 3 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

У відповідності до частини 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема, ст. 16 Цивільного кодексу України. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду. Відсутність порушеного права є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_9 задоволенню не підлягають, через їх безпідставність та необґрунтованість.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» про зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості по особовому рахунку відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Куриленко О. М.