Справа № 158/1917/22 Головуючий у 1 інстанції: Польова М. М.
Провадження № 22-ц/802/989/22 Категорія: 72 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 30 вересня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав..

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 30 вересня 2022 рокуцивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, передано на розгляд до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Добровольського 2).

Не погоджуючись з ухвалою судупозивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За правилом пункту 9 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Згідно із частиною 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв`язку з цим, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, посилаючись на ст. 27 ЦПК України, прийшов до висновку, що дана справа підсудна Слов`янському міськрайонному суду Донецької області.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія не погоджується, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, зокрема, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»:

місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги;

місце проживання житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги.

Відповідно до п. 4 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207 громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Відповідно до п. 7 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207 реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Відповідно до п. 12 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207 особи, які не проживають за зареєстрованим місцем проживання більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити відповідному органу реєстрації про своє місце перебування.

Крім того, вказані вище положення узгоджуються із ст.5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», де передбачено, що громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що реєстрації підлягає як місце проживання, так і місце перебування особи.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Відповідно до 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» врегульовано питання реєстрації місця проживання внутрішньо переміщеної особи. Так, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо).

З матеріалів справи вбачається, що суддею в порядку підготовки справи до розгляду 12.09.2022 надіслано запит до Ківерцівської міської ради Луцького району Волинської області.

29.09.2022 року на запит суду надійшла відповідь щодо місця проживання відповідача, з якої слідує, що ОСОБА_4 в ЦНАП для отримання довідки, як внутрішньо переміщена особа не зверталась. Будь-яка інформація про ОСОБА_4 відсутня.

З копії паспорта відповідача встановлено, що відповідач зареєстрована з 08.05.2015 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, як убачається з позовної заяви, довідок внутрішньо переміщених осіб, актів обстеження умов проживання, позивачка ОСОБА_1 , яка фактично проживає в АДРЕСА_2 та відповідачка ОСОБА_4 , яка фактично проживає з 18.06.2022 року за адресою: АДРЕСА_3 , є внутрішньо переміщеними особами, що територіально відноситься до Ківерцівського районного суду. В ідповідачка ОСОБА_4 на території Слов`янського району Донецької обл. не перебуває. Крім того, до апеляційної скарги додано копію довідки від 03.10 2022 року про взяття на облік ОСОБА_4 як внутрішньо переміщеної особи за адресою АДРЕСА_3 .

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку, що дана справа не підсудна Ківерцівському районному суду Волинської області.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд належним чином не дослідив матеріали справи, не врахував вищенаведені обставини, у зв`язку з чим зробив помилковий висновок щодо направлення справи за підсудністю до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, що відповідно до статті 379 ЦПК України є підставою для скасування такої ухвали із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 30 вересня 2022 рокув даній справі скасувати.

Справу направити до Ківерцівського районного суду Волинської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді :