Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1660/22
Провадження №: 2/332/1568/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2022 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Ретинської Ю.І.,

за участю секретаря Лабура М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжя у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), в інтересах якого виступає адвокат Тимошенко Андрій Володимирович, до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, код ЄДРПОУ: 305299) про захист прав споживача, відновлення коштів на банківському рахунку, зупинення нарахування штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2022 адвокат Тимошенко Андрій Володимирович, який виступає в інтересах ОСОБА_1 , звернувся з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача, відновлення коштів на банківському рахунку, зупинення нарахування штрафних санкцій.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03.03.2020 між Позивачем та Відповідачем укладений Кредитний договір SAMDNWFC5, відповідно до якого відкрито картковий рахунок НОМЕР_2 та видано кредитну карту «Універсальна» № НОМЕР_3 з кредитним лімітом в розмірі 45000 гривень.

Протягом всього часу знаходження у Позивача банківської карти «Універсальна», останній наданим кредитним лімітом не користувався.

07.07.2022 Позивач в ході спілкування зі співробітниками банку дізнався про наявність заборгованості за кредитною картою «Універсальна». Відповідно до виписки по банківському рахунку в період часу з 24.04.2022 по 26.04.2022 невідомою особою здійснювалися перерахування за купівлю одягу в магазині «Burlingstone» та «AmazonStores», з яких сформувалась заборгованість по кредитному рахунку. Того ж дня Позивач звернувся до співробітників банку із заявою про отримання невідомою особою незаконного доступу до його банківського рахунку із вимогою зупинення нарахування штрафних санкцій, пені, відсотків та проведення з цього приводу службового розслідування, на що отримав відмову.

Після цього, Позивач звернувся із заявою про вчинення злочину до відділення поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, в результаті чого зазначені ним відомості було внесено до ЄРДР під № 0000572 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Адвокат Тимошенко А.В. вважає, що Відповідач не забезпечив дотримання вимог законодавства та не виконав зобов`язань перед позивачем, як володільцем банківського рахунку, тому просив зобов`язати АТ КБ «ПРИВАТБАНК» припинити нарахування за банківським рахунком НОМЕР_2 , картковим рахунком № НОМЕР_3 та всіма додатковими рахунками за угодою по Договору SAMDNWFC5 від 03.03.2020 відсотків, пені, щомісячних платежів, та інших штрафних санкцій за користування використаним кредитним лімітом, що утворився внаслідок проведення фінансових операцій (транзакцій) 24.06.2022 26.04.2022. Зобов`язати Відповідача скасувати нараховані з 24.06.2022 по день винесення рішення суду - відсотки, пеню, щомісячні платежі та інші штрафні санкції, також просить зобов`язати Відповідача відновити залишок коштів на банківському рахунку Позивача до того стану, в якому він був перед виконанням фінансових операцій 24.06.2022. Крім того, просить стягнути в Відповідача витрати на правову допомогу.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що згідно висновку проведеної співробітниками банку службової перевірки: «на час здійснення спірних транзакцій у Банка були відсутні будь-які заяви від клієнта та правові підстави для здійснення платежів в період часу з 24.04.2022 по 26.04.2022, тому відповідальність за завдану клієнтові шкоду банк не несе, бо вважається, що всі транзакції вчинені самим клієнтом». Згідно ст. ст. 1066, 1068 ЦКУ банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунку. На час здійснення спірних транзакцій у Банка були відсутні будь-які заяви від клієнта та правові підстави для нездійснення цих платежів клієнта, а тому з боку Банка не було вчинено жодних порушень у зв`язку з чим, просить суд в позові відмовити.

Ухвалою суду 11.08.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, проведення судового засідання для розгляду справи по суті призначено на 08.09.2022.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, направили заяву електронною поштою з електронно-цифровим підписом, якою представник позивача просить суд провести судове засідання без їх участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив суд розглядати справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд доходить до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що 03.03.2020 між Позивачем та Відповідачем укладений Кредитний договір SAMDNWFC5, відповідно до якого відкрито картковий рахунок НОМЕР_2 та видано кредитну карту «Універсальна» № НОМЕР_3 з кредитним лімітом в розмірі 45000 гривень.

07.07.2022 Позивач звернувся із заявою про вчинення злочину до відділення поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, в результаті чого зазначені ним відомості було внесено до ЄРДР під № 0000572 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до виписки по банківському рахунку від 18.07.2022 в період часу з 24.04.2022 по 26.04.2022 були здійснені перерахування коштів з рахунку, який було відкрито на ім`я ОСОБА_1 , на покупку одягу в магазинах « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

З виписки з кредитної картки № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 , вбачається, що за період з 24 по 26 квітня 2022 було здійснено 13 покупок. Крім того, 26 та 27 квітня 2022, а також 03.05.2022 було відмовлено у здійсненні 5 покупок через недостатність коштів. Перше списання відсотків відбулось 01.06.2022 в сумі 897,62 грн, потім 01.07.2022 в сумі 755,14 грн.

18.07.2022 Представник позивача адвокат Тимошенко А.В. звернувся до співробітників банку із заявою про отримання невідомою особою незаконного доступу до його банківського рахунку із вимогою зупинення нарахування штрафних санкцій, пені, відсотків та проведення з цього приводу службового розслідування, на що була надана відповідь від 22.07.2022, згідно якої у задоволенні вимог було відмовлено.

Згідно із статтями 1066, 1068 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрямки використання грошових коштів та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

За правилами ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що значаться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що ОСОБА_1 є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг. При цьому, неналежним наданням послуг з боку банку в розумінні статті 1073 ЦК України вважається несвоєчасне зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставне списання банком з рахунка клієнта (тобто списання всупереч умовам укладеного між банком та клієнтом договору) або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка.

Порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, передбачений Положенням «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», затвердженим Постановою НБУ від 05.11.2014 року № 705 (далі - Положення), якою викладені загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками.

Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком, після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором (розділ 6 Постанову НБУ від 05.11.2014 року № 705 ).

В позовній заяві Позивач зазначає, що він звернувся до АТ КБ ПриватБанк 07.07.2022 і під час консультації дізнався про наявність заборгованості за кредитною картою «Універсальна», однак такі твердження суд вважає сумнівними, виходячи з наступного.

Як зазначалося раніше, з виписки з кредитної картки № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 , вбачається, що за період з 24 по 27 квітня 2022 було здійснено 18 операцій, направлених на покупку товарів з Інтернету, у частині з них було відмовлено. Кожна операція супроводжується повідомленням з боку банківської установи про успішність операції. Зазвичай такі повідомлення надходять безпосередньо на фінансовий телефон клієнта та/або через додаток Приват24.

Якщо допустити факт, що Позивач пропустив всі 18 повідомлень, у разі відсутності на той момент фінансового телефону, то списання з карти відсотків у сумі 897,62 грн. 01.06.2022 та 755,14 грн. 01.07.2022 - для суду не є вочевидь непомітним фактом, а отже суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 07.07.2022 про факт платіжних операцій, які він не виконував, не була негайною.

Отже, списання коштів відбувалось з рахунку платника за електронною ідентифікацією електронного платіжного засобу і його користувача та будь-яких порушень зі сторони Банку допущено не було.

Положення передбачає обов`язок емітента (Банку) відновити залишок на рахунку клієнта у випадку здійснення помилкового або неналежного переказу.

Визначення поняття «помилковий переказ» та «неналежний переказ» міститься у п. 1.24 ст.1Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» , а саме:

- помилковий переказ це рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

- неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі, тобто у випадках наявності вини банку або ініціатора переказу у здійсненні платежу.

В даному випадку списання коштів з 24.04.2022 по 26.04.2022 з кредитної карти ОСОБА_1 відбувалися за електронною ідентифікацією електронного платіжного засобу і його користувача (за допомогою знання номеру кредитної картки клієнта, строку її дії та СVV коду, що розташований на зворотному боці кредитної картки), що в розумінні п. 1.24 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», не є неналежним переказом, а тому й п. 6.7 Положення, як підстава для негайного відновлення Банком залишку коштів на рахунку користувача, в даному випадку застосовано бути не може.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 1.6, 1.7 постанови НБУ №22 від 21.01.2004 р. Банк здійснює розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів на підставі відповідних договорів і своїх внутрішніх правил здійснення безготівкових розрахунків. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд.

Кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Згідно п. 1.15. постанови НБУ № 22 від 21.01.2004р. доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків і зарахування коштів на рахунки отримувачів банки здійснюють у термін, установлений законодавством України.

Відповідно до п. 1.19. постанови НБУ № 22 від 21.01.2004р. Банк не несе відповідальності за достовірність змісту платіжного доручення, Усі спори, які можуть виникнути з цих питань між учасниками розрахунків, вирішуються ними відповідно до законодавства України.

Спірні питання між банками та їх клієнтами розглядаються ними відповідно до законодавства України.

Відповідно до п. 2.35 постанови НБУ № 22 від 21.01.2004р. кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку.

Банк, що обслуговує неналежного отримувача, не несе відповідальності за своєчасність подання ним розрахункового документа на повернення помилково зарахованих на його рахунок коштів.

Аналогічне обґрунтування закріплено в ст. 1212 ЦК України а саме: Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Тобто, постановою НБУ №22 від 21.01.2004 р., та ст. 1212 ЦК України, чітко визначено, що відповідальність за незаконне отримання грошових коштів несе отримувач, а не особа яка їх обслуговує.

Відповідно до ст. 5.1 Про платіжні системи та переказ коштів в Україні Суб`єктами правових відносин, що виникають при здійсненні переказу коштів, є учасники, користувачі (платники, отримувачі) платіжних систем.

Згідно правової позиції ВСУ від 13.05.2015 р. у справі 6-71 цс15, а саме: відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів із здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року №223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. ».

П. 7 та 8 постанови НБУ від 05.11.2014 р. №705 визначено, що Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що з наявних доказів, що містяться у матеріалах справи вбачається, що Позивачем не доведено і в належній формі не обґрунтовано його вимоги, не надано жодного доказу відповідно вимог ст. 76-82 ЦПК України, яким підтверджуються його позовні вимоги, не наведено жодної норми матеріального права порушеного з боку Відповідача, а у кримінальному провадженні винні особи не встановлені.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідач не заявляв про наявність у нього судових витрат, а отже судові витрати, які підлягають розподілу у цій справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 204, 1071, 1073, 1092 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 19, 76, 77, 81, 259, 265, 268, 352 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 , в інтересах якого виступає адвокат Тимошенко Андрій Володимирович до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача, відновлення коштів на банківському рахунку, зупинення нарахування штрафних санкцій відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складено 21 листопада 2022 року.

Суддя Ю.І. Ретинська