Справа № 152/882/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 жовтня 2022 року м. Шаргород

Справа №152/882/22

Провадження №2/152/279/22

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

представника позивача адвоката Драчук Т.М.,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Драчук Тамара Миколаївна, до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача

1. Виклад позиції позивача.

09.09.2022 року адвокат Драчук Т.М. звернулася до Шаргородського районного суду Вінницької області з позовом у інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

У позові представник позивача адвокат Драчук Т.М. просить стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану в результаті ДТП, в сумі 83888,39 грн.; моральну шкоду в сумі 20000 грн.; витрати, понесені у зв`язку із проведенням транспортно-товарознавчої експертизи від 28.03.2022 року за №1101/22-21 в сумі 1585,67 грн.; витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15000 грн. та по сплаті судового збору в сумі 1038,89 грн.

Мотивуючи позовні вимоги, представник позивача адвокат Драчук Т.М. зазначила, що 23.01.2022 року приблизно о 10 годині на 313 км.+100 м автодороги М-30 «Стрий Ізварино» в смт. Летичів, на вул. Богдана Хмельницького, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Skoda Octavia» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Skoda Octavia» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , який стояв на узбіччі, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

При цьому, ОСОБА_2 порушив вимоги п.п.12.1, 2.3 (б) ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 23.02.2022 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Вказана постанова набрала законної сили 09.03.2022 року.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 як власника наземного транспортного засобу «Skoda Octavia» з державним номерним знаком НОМЕР_1 застрахована в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», відповідно до полісу №АР/2308036 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16.09.2021 року.

На момент ДТП ОСОБА_3 була власником автомобіля «Skoda Octavia» з державним номерним знаком НОМЕР_2 згідно із свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 .

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 , що діяла за довіреністю від 04.02.2022 року, звернулася до ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та надала заяву на виплату страхового відшкодування із зазначенням банківських реквізитів.

Крім того, представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 09.02.2022 року звернулася до Вінницького відділення КНДІСЕ МЮ України з заявою на проведення транспортно-товарознавчого дослідження.

16.02.2022 року відбувся огляд пошкодженого транспортного засобу «Skoda Octavia» з державним номерним знаком НОМЕР_2 експертом Базалицьким В.С. та складено відповідний акт огляду (дефектну відомість).

Зазначений акт підписано експертом, представником позивача та відповідачем, котрий був присутній при огляді автомобіля позивача.

Відповідно до висновку експерта №1101/22-21 від 28.03.2022 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Skoda Octavia» з державним номерним знаком НОМЕР_2 у зв`язку із його пошкодженням складає станом на 16.02.2022 року 209318,59 грн.

15.08.2022 року позивачу страховою компанією ТДВ «СГ «Оберіг» виплачено страхове відшкодування в сумі 125430,20 грн., тобто в межах суми страхового відшкодування, встановленої договором обов`язкового страхування згідно з полісом АР №2308036, верхня межа суми страхового відшкодування за яким не перевищує 130000 грн.

На станції технічного обслуговування «Carman» (ФОП ОСОБА_5 ) здійснено ремонт транспортного засобу «Skoda Octavia» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , належного позивачу, і вартість ремонту склала 287446 грн., яка оплачена позивачем у повному обсязі за прибутковим касовим ордером №2702 від 30.08.2022 року.

Різниця між фактичним розміром шкоди, визначеним експертом, і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 83888,39 грн., яка підлягає стягненню з відповідача, як і витрати у зв`язку із проведенням транспортно-товарознавчої експертизи в сумі 1585,67 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1038,89 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 15000 грн., які позивач вже фактично понесла.

До того ж, позивачу заподіяно моральної шкоди у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї, враховуючи, що між винними неправомірними діями завдавача шкоди і шкодою є безпосередній причинний зв`язок.

Так, позивач внаслідок пошкодження автомобіля не могла використовувати його тривалий час як у професійному, так і в особистому житті, він втратив товарний вигляд, і, крім того, відповідач не бажав врегулювати спір добровільно, у позасудовому порядку, що викликало додаткові моральні страждання у позивача.

Моральну шкоду позивач оцінює у 20000 грн. та вважає, що вона підлягає відшкодуванню відповідачем.

При обґрунтуванні позову представник позивача покликається на вимоги ст.ст.22, 23, 993, 999, 1166, 1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст.22, 29, 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання, призначене на 18.10.2022 року, не прибула.

Представник позивача адвокат Драчук Т.М., повноваження якої підтверджуються ордером АВ №1046399 від 05.09.2022 року (а.с.70), у системі «Електронний суд» 17.10.2022 року надіслала до Шаргородського районного суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити (а.с.90).

У судовому засіданні представник позивача адвокат Драчук Т.М. підтримала позовні вимоги у повному обсязі та пояснила, що 23.01.2022 року приблизно о 10 годині на 313 км.+100 м автодороги М-30 «Стрий Ізварино» в смт. Летичів, на вул. Богдана Хмельницького, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Skoda Octavia» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Skoda Octavia» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , який стояв на узбіччі, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. ОСОБА_2 постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 23.02.2022 року визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили.

Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_2 як власника транспортного засобу «Skoda Octavia» з державним номерним знаком НОМЕР_1 застрахована в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

На момент ДТП ОСОБА_1 була власником автомобіля «Skoda Octavia» з державним номерним знаком НОМЕР_2 .

04.02.2022 року ОСОБА_1 надала довіреність ОСОБА_4 на представництво її інтересів при повідомленні про страховий випадок та для звернення із заявою на виплату страхового відшкодування, а також для звернення з метою проведення транспортно-товарознавчої експертизи.

Експертом визначено вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу у зв`язку із пошкодженням автомобіля, в сумі 209318,59 грн.

15.08.2022 року позивачу страховою компанією ТДВ «СГ «Оберіг» виплачено страхове відшкодування в сумі 125430,20 грн.

Різниця між фактичним розміром шкоди, визначеним експертом, і страховою виплатою становить 83888,39 грн., яку адвокат Драчук Т.М. просить стягнути з відповідача.

Також, адвокат Драчук Т.М. зазначила, що позивачу заподіяно моральної шкоди у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї, пошкодженням майна позивача, неможливістю впродовж тривалого часу використовувати автомобіль, який втратив товарний вигляд в результаті ДТП, в особистому житті. Всі ці обставини порушили нормальний спосіб життя позивача та викликали моральні страждання, тому моральну шкоду позивач оцінює у 20000 грн. та просить стягнути її з відповідача.

Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на проведення транспортно-товарознавчої експертизи в сумі 1585,67 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1038,89 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 15000 грн.

2. Виклад позиції відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позов, що йому було запропоновано судом в ухвалі про відкриття провадження у справі від 26.09.2022 року, яку він отримав 30.09.2022 року (а.с.84).

Разом з тим, 10.10.2022 року на електронну адресу Шаргородського районного суду відповідач ОСОБА_2 надіслав заяву про визнання позову від 03.10.2022 року (а.с.86), в якій зазначив, що у повному обсязі визнає позовні вимоги ОСОБА_1 до нього з підстав, що викладені в позові. Розгляд справи просить проводити у його відсутності, оскільки перебуває на службі в Збройних Силах України.

3. Виклад позиції третьої особи.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ОБЕРІГ» не скористалася своїм правом та не подала до суду пояснень третьої особи, недивлячись на пропозицію, висловлену судом в ухвалі про відкриття провадження у справі від 26.09.2022 року, яку отримала 03.10.2022 року (а.с.85).

ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача, третьої особи

1. Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Драчук Т.М. в системі «Електронний суд» надіслала до Шаргородського районного суду клопотання про розгляд справи у її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити (а.с.90).

Інших клопотань та заяв, пов`язаних з розглядом справи, позивач та її представник до суду не подавали.

2. Відповідач ОСОБА_2 10.10.2022 року на електронну адресу суду надіслав заяву про визнання позову та про розгляд справи у його відсутності (а.с.86).

Інших клопотань та заяв, пов`язаних з розглядом справи, відповідач до суду не подавав.

3. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ОБЕРІГ» клопотань та заяв, пов`язаних з розглядом справи, до суду не подавала.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

1. Ухвалою суду від 12.09.2022 року означену позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для виправлення недоліків позовної заяви у шість днів (а.с.56-58).

2. 26.09.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Драчук Т.М., до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження, визначено дати першого та другого судових засідань (а.с.79-80).

3. В судовому засіданні 18.10.2022 року, відповідно до вимог ч.4 ст.259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати, суд задовольнив клопотання представника позивача та заяву відповідача про розгляд справи у відсутності позивача та відповідача і вирішив здійснювати судове засідання у відсутності цих учасників справи.

4. Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 4, 5 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнання позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення… У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси відповідача чи інших осіб, у зв`язку із чим наявні підстави для прийняття судом визнання ОСОБА_2 позовних вимог ОСОБА_1 .

5. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи та ухвалення судового рішення у судовому засіданні немає.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини, що виникають із відшкодування шкоди і регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами.

Так, суд встановив, що 23.01.2022 року о 10 годині 10 хвилин на 313 км.+100 м автодороги М-30 «Стрий Ізварино» в смт. Летичів, на вул. Богдана Хмельницького, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Skoda Octavia» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Skoda Octavia» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , який стояв на узбіччі, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п.12.1, 2.3 (б) ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Вказана обставина підтверджується засвідченою копією постанови Летичівського районного суду Хмельницької області від 23.02.2022 року у справі №678/137/22 (а.с.10).

Означеною постановою встановлено, що ОСОБА_2 є винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн., а також, що в результаті ДТП, що сталася 23.01.2022 року, транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вказана постанова набрала законної сили 09.03.2022 року (а.с.10, на звороті).

Відповідно до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, подія ДТП, вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та його винуватість у пошкодженні транспортних засобів, в тому числі, автомобіля, що належить позивачу, викладені в постанові Летичівського районного суду, є обов`язковими для суду та ці обставини не підлягають доказуванню.

На момент ДТП власником автомобіля «Skoda Octavia» з державним номерним знаком НОМЕР_2 була ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 (а.с.71).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 як власника наземного транспортного засобу «Skoda Octavia» з державним номерним знаком НОМЕР_1 застрахована в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16.09.2021 року за №АР/2308036, верхня межа суми страхового відшкодування за яким не перевищує 130000 грн. (а.с.11).

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 , що діяла за довіреністю від 04.02.2022 року (а.с.46), звернулася до ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та 04.05.2022 року з заявою на виплату страхового відшкодування, в якій зазначила, що у зв`язку із настанням страхового випадку 23.01.2022 року за договором страхування №АР/2308036 від 16.09.2021 року їй належне страхове відшкодування (за вирахуванням суми франшизи 0, 00 грн.) в сумі 125430,20 грн., яке вона просить перерахувати за зазначеними банківськими реквізитами (а.с.17).

Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заява на виплату страхового відшкодування отримані третьою особою ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» та 15.08.2022 року виплачено узгоджений розмір страхового відшкодування в сумі 125430,20 грн., що вбачається із банківського повідомлення (а.с.18) та повідомлення ТДВ від 13.06.2022 року (а.с.16).

Таким чином, після отримання вказаних повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяви на виплату страхового відшкодування, страховик, відповідно до вимог п.36.2 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в строк не пізніше 90 днів з дня їх отримання, прийняв рішення по цих повідомленню та заяві, і визнавши вимоги заявника ОСОБА_4 , що діяла в інтересах ОСОБА_1 обґрунтованими прийняв рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатив його.

Також, представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 , що діяла за довіреністю від 04.02.2022 року (а.с.46), 09.02.2022 року звернулася до Вінницького відділення КНДІСЕ МЮ України з замовленням про проведення транспортно-товарознавчого дослідження, що вбачається із висновку експерта (а.с.20).

16.02.2022 року відбувся огляд експертом ОСОБА_7 пошкодженого транспортного засобу «Skoda Octavia» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , про що складено відповідний акт огляду транспортного засобу (дефектну відомість) (а.с.26).

Зазначений акт підписано експертом, представником позивача та відповідачем ОСОБА_2 , котрий був присутній при огляді транспортного засобу ОСОБА_1

28.03.2022 року ВВ КНДІСЕ надано висновок експерта №1101/22-21 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи

Відповідно до висновку експерта №1101/22-21 від 28.03.2022 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Skoda Octavia» з державним номерним знаком НОМЕР_2 у зв`язку із його пошкодженням складає станом на 16.02.2022 року 209318,59 грн. (а.с.20-25).

На замовлення представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 на станції технічного обслуговування «CARMAN» (директоро ФОП ОСОБА_5 ) здійснено ремонт транспортного засобу «Skoda Octavia» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , належного позивачу, і вартість ремонту склала 287446 грн., що вбачається із акту наданих послуг від 30.08.2022 року за №2559 (а.с.43).

Представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 оплатила від імені позивача вартість ремонту транспортного засобу у повному обсязі в сумі 287446 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером №2702 від 30.08.2022 року (а.с.44).

Таким чином, судом встановлено, що різниця між фактичним розміром шкоди в сумі 209318,59 грн., що визначений експертом (а.с.20-25), і страховим відшкодуванням в сумі 125430,20 грн. становить 83888,39 грн. (209318,59 грн. 125430,20 грн. = 83888,39 грн.).

Вказана різниця підлягає стягненню з відповідача, оскільки розмір збитку перевищує ліміт відповідальності страховика.

Крім того, суд дійшов до беззаперечного висновку, що протиправними діями відповідача ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 завдано моральної шкоди, враховуючи, що між винними неправомірними діями завдавача шкоди (відповідача ОСОБА_2 ) і шкодою є безпосередній причинний зв`язок.

Моральна шкода, яка заподіяна ОСОБА_1 протиправними діями ОСОБА_2 , полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї з боку відповідача, а також в тому, що позивач була змушена змінити свій звичний спосіб життя.

Так, позивач ОСОБА_1 внаслідок пошкодження автомобіля в результаті ДТП, винуватцем якої є ОСОБА_2 і що встановлено постановою Летичівського районного суду від 23.02.2022 року, не могла використовувати транспортний засіб тривалий час для задоволення особистих життєвих потреб, та, до того ж, автомобіль втратив товарний вигляд.

Крім того, відповідач не бажав врегулювати спір добровільно, тобто у позасудовому порядку, що викликало додаткові моральні страждання у позивача.

Вказані, встановлені в судовому засіданні факти, неминуче викликають зміни у звичному укладі, способі життя, роботи та спілкування позивача, що не спростовано відповідачем.

При цьому, завдана ОСОБА_1 адміністративним правопорушенням, вчиненим ОСОБА_2 , моральна шкода, підлягає відшкодуванню з урахуванням тривалості фізичних страждань позивача у зв`язку з пошкодженням її майна, душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо неї, з врахуванням порушення нормальних життєвих зв`язків позивача, глибини та тривалості моральних страждань, а також з врахуванням вимог розумності і справедливості за обставин, встановлених у означеній цивільній справі в сумі 20000 грн.

Так, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України).

Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення.

Об`єктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, висновки експертів, тощо).

Відтак, судом встановлено, що права позивача порушені відповідачем ОСОБА_2 та підлягають поновленню шляхом задоволення позову як в частині відшкодування матеріальної шкоди, так і в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки обставини заподіяння матеріальної та моральної шкоди підтверджені належними, достовірними, допустимими та достатніми доказами, що проаналізовані вище.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, мотиви їх незастосування.

Встановлені судом цивільні правовідносини, що виникають із відшкодування шкоди, регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

За змістом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків (п.3 ч.2 ст.11 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ч.ч.2, 5 ст.1187 ЦК України , шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку . Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно із ст.1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Частиною 1 ст.23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої…; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (п.п.2, 3 ч.2 ст.23 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.3, 4, 5 ст.23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за №4 (з наступними змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст.1 ЗУ «Про страхування»).

У статті 979 ЦК України зазначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ч.1 ст.999 ЦК України).

Пунктом 9 ст.7 ЗУ «Про страхування» визначено, що в Україні здійснюються такі види обов`язкового страхування: страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із ст.6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом п.22.1 ст.22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із ст.29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з п.36.1 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Мотивуючи вимоги позовної заяви, представник позивача зсилається на вимоги ст.993 ЦК України.

Разом з тим, вказана норма не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки регулює перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, що не є предметом спору, який розглядається.

VІ. Висновки суду

Проаналізувавши усі обставини, які становлять предмет доказування і мають бути підтверджені визначеними у ч.2 ст.76 ЦПК України засобами доказування, суд вважає достовірно встановленими ті факти та обставини, які підтверджуються письмовими доказами, наданими сторонами.

Так, враховуючи, що позивачем доведено заподіяння збитків у вигляді пошкодження належного їй автомобіля у результаті ДТП, то ці витрати в сумі 83888,39 грн. підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 , відповідно до вимог ст.ст.22, 1166, 1187, 1192 ЦК України.

Також, підлягає задоволенню позов ОСОБА_1 в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 20000 грн., з огляду на вимоги ст.ст.23, 1167 ЦК України.

Суд зауважує, що закон ставить можливість покладання відповідальності по відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди в залежність від наявності вини заподіювача.

Виходячи з аналізу наведеного вище законодавства, суд приходить до висновку, що згідно із ст.ст.1166, 1167 ЦК України, діє презумпція вини заподіювача шкоди, тому не позивач доводить вину відповідача, а відповідач доводить відсутність своєї вини, виходячи із принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях (зобов`язаннях із відшкодування шкоди) передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду зазначена презумпція не спростована, то вона є підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідно до вимог ст.ст.1166, 1167 ЦК України, для покладення відповідальності на заподіювача моральної шкоди необхідна сукупність таких обов`язкових умов: наявність шкоди; протиправність дій заподіювача шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; вина в заподіянні шкоди.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Враховуючи це, підставою виникнення зобов`язання із відшкодування моральної шкоди є факт її завдання.

Оскільки судом встановлено причинний зв`язок між протиправною поведінкою ОСОБА_2 та завданою ОСОБА_1 матеріальною та моральною шкодою, то право позивача на відшкодування матеріальної та моральної шкоди порушено, тому воно підлягає судовому захисту, а позов підлягає задоволенню, тобто підлягають стягненню з відповідача на користь позивача як матеріальні збитки в сумі 83888,39 грн., так і моральна шкода в сумі 20000 грн., виходячи з вимог розумності та справедливості за обставин означеної цивільної справи.

Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

VІІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч.2 ст.133 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст.133 ЦПК України).

Частинами 1, 2, 3, 4 ст.137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України).

Частинами 1, 2, 3 ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При зверненні до суду з означеним позовом представником позивача сплачено судовий збір у розмірі 1038,89 грн. (а.с.1).

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 1038,89 грн. відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. (ч.3 ст.139 ЦПК України).

Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. (ч.ч.6, 7 ст.139 ЦПК України).

За замовленням представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_8 28.03.2022 року проведена транспортно-товарознавча експертиза, яка проведена експертом ВВ КНДІСЕ і надано висновок за №1101/22-21 (а.с.20-25).

Вартість експертизи становить 1585,67 грн. (а.с.39).

Витрати на проведення експертизи понесені позивачем у повному обсязі, що вбачається із квитанції від 22.02.2022 року (а.с.40).

Оскільки вказаний висновок експерта є одним із доказів на підтвердження зазначених у позові обставин про заподіяння матеріальної шкоди позивачеві неправомірними діями відповідача, визнаного судом винуватцем ДТП, зокрема, внаслідок пошкодження транспортного засобу, то витрати на проведення почеркознавчої експертизи, які реально понесені позивачем, слід, в силу вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, стягнути з ОСОБА_2 .

Відтак, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на проведення транспортно-товарознавчої експертизи в сумі 1585,67 грн.

Згідно із статтею 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При вирішенні судом позовних вимог в частині стягнення витрат на правничу допомогу суд враховує норми ст.ст.2, 15, 133, 137, 141 ЦПК України та практику ЄСПЛ щодо розподілу судових витрат.

Так, Європейський суд з прав людини у п.95 рішення від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» вказав, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У п.154 рішення ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» Суд констатував, що в кожному з поданих рахунків-фактур, виписаних адвокатом заявника, зазначено загальну вартість багатьох юридичних послуг, без уточнення вартості кожної окремої послуги. Також, Суд висловив сумнів щодо існування об`єктивної необхідності здійснення деяких витрат, зазначених у цих рахунках-фактурах, зокрема, Суд не встановив, який прямий зв`язок може існувати між, в тому числі, листуванням зі сторонами процесу і не зі сторонами процесу з судовою процедурою. При цьому, Суд нагадав, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір; тим часом сума, що її вимагав заявник, в будь-якому разі була надмірна.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат у цій справі встановлено наступні обставини.

Представником позивача було укладено договір про надання професійної правничої допомоги від 13.05.2022 року за №4/22-ц з адвокатом Драчук Т.М., що підтверджується копією договору та ордером серії АВ №1046399 від 05.09.2022 року (а.с.49, 70).

Додатком №1 до Договору встановлено, що винагорода за надання правничої допомоги адвокатом Драчук Т.М. позивачеві ОСОБА_1 становить 15000 грн. (а.с.50).

Адвокатом Драчук Т.М. до позовної заяви на підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу приєднано квитанції від 17.05.2022 року та від 22.08.2022 року, із яких вбачається, що представником позивача ОСОБА_4 сплачено адвокату гонорар в сумі 15000 грн. по 7500 грн. відповідно за кожною квитанцією (а.с.51, 52).

Крім того, адвокат Драчук Т.М. додала детальний опис робіт (наданих послуг) за Договором №4/22-ц від 13.05.2022 року (а.с.97-101).

Згідно зі ст.11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року №6-рп/2013).

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст.15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 ч.3 ст.2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами(стаття 141 ЦПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України.

Відповідно до правової позиції ВС, викладеної у постанові Великої Палати від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15 ц, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не вправі втручатися в ці правовідносини… За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами… Суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4 ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд враховує те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із ціною позову та/або значенням справи для сторони, складністю справи та виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.

Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг) щодо надання правничої допомоги вбачається, що у послуги, наданні адвокатом позивачу, включено послуги, які, згідно із ст.19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», є видами адвокатської діяльності, тому суд вважає, що вони повинні враховуватися при розподілі судових витрат, зокрема, їх слід покласти на відповідача.

Отже, вимоги про стягнення судових витрат на надання правничої допомоги підлягають задоволенню у повному обсязі на суму 15000 грн.

Керуючись ст.ст.2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 15, 76-81, 83, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, на підставі ст.55 Конституції України, ст.ст.11, 16, 22, 23, 979, 999, 1166, 1167, 1187, 1192 ЦК України, ст.ст.1, 7 ЗУ «Про страхування», ст.ст.6, 22, 29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Драчук Тамара Миколаївна, до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди в сумі 83888 (вісімдесят три тисячі вісімсот вісімдесят вісім) гривень 39 (тридцять дев`ять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 20000 (двадцять тисяч) гривень.

Розподіл судових витрат

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати: по сплаті судового збору в сумі 1038 (одна тисяча тридцять вісім) гривень 90 (дев`яносто) копійок; по сплаті за проведення транспортно-товарознавчої експертизи в сумі 1585 (одна тисяча п`ятсот вісімдесят п`ять) гривень 67 (шістдесят сім) копійок; на професійну правничу допомогу в сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином (п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України).

Повне найменування (для юридичних осіб) та ім`я (для фізичних осіб) сторін:

- позивач ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Мукачево Закарпатської області; жителька АДРЕСА_1 ; паспорт громадянина України № НОМЕР_4 , виданий органом 2110; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ;

- відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Шаргород Вінницької області; житель АДРЕСА_2 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 , виданий 20.01.2016 року Шаргородським РС УДМС України у Вінницькій області; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ;

- третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ» місцезнаходження: м. Київ, вул. Васильківська, буд.14; поштовий індекс 03040; .

Повне рішення складено 19.10.2022 року.

Суддя: