Справа № 455/1021/22
Провадження № 2-н/455/114/2022
УХВАЛА

18 жовтня 2022 року м.Старий Самбір

Суддя Старосамбірського районного суду Львівської області Кушнір А.В., розглянувши заяву КП «Управитель «Житлово-експлуатаційне об`єднання» Дрогобицької міської ради про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з утримання будинків і прибудинкових територій,

В С Т А Н О В И В:

09.08.2022 представник КП «Управитель «Житлово-експлуатаційне об`єднання» Дрогобицької міської ради - адвокат Тунський А.Р. звернувся до Старосамбірського районного суду Львівської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Управитель «Житлово-експлуатаційне об`єднання» Дрогобицької міської ради заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з утримання будинків і прибудинкових територій у розмірі 6593,92 гривень, а також сплачений судовий збір.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 09.08.2022 справу передано для розгляду судді Кушніру А.В.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Розглянувши вищевказану заяву про видачу судового наказу та додані до неї докази, суд дійшов висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.165 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Так, згідно ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Тобто, правила статті 27 ЦПК України застосовуються у випадках, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, згідно з правилами виключної підсудності, визначеними ч. 1 ст. 30 ЦПКУкраїни, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до п.42 Постанови Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Предметом заяви у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання житлово-комунальні послуги з утримання будинків і прибудинкових територій. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

Заявник посилається та обґрунтовує свої вимоги тим, що КП «Управитель «Житлово-експлуатаційне об`єднання» Дрогобицької міської ради та співвласниками багатоквартирного будинку, в особі першого заступника міського голови Германа I. М., що діє на підставі рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 19.03.2019 р. № 70. укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 25 березня 2019 року, а боржник є власником квартири АДРЕСА_1 , що знаходиться поза межами територіальної юрисдикції Старосамбірського районного суду Львівської області.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Отже, правовідносини щодо надання та оплати житлово-комунальних послуг пов`язані з приміщеннями та будинками для забезпечення умов проживання чи перебування в яких такі послуги і надаються.

Зазначене вказує на те, що між сторонами виникли відносини щодо наявності заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг та у даному випадку, при визначенні підсудності заяви про видачу судового наказу слід виходити з того, що вимоги стягувача виникли з приводу надання послуг з утримання будинків і прибудинкових територій належної боржнику квартири, а тому підлягають застосуванню відповідні положення ч. 1 ст.30 ЦПК України, які регулюють правила виключної підсудності у цивільних справах щодо нерухомого майна.

З урахуванням наведеного, заява про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №638/1988/17.

Таким чином, вказана заява про видачу судового наказу Старосамбірському районному суду Львівської області не підсудна.

Разом з тим, постановити ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу до іншого суду за підсудністю згідно ч.8 ст.165 ЦПК України суд вправі лише тоді, коли боржником є юридична особа або фізична особа-підприємець, а в даному випадку боржником є фізична особа.

Відповідно пункту 9 частини 1 статті 165 ЦПК України, суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

За таких обставин, оскільки Старосамбірський районний суд Львівської області позбавлений можливості видати судовий наказ у цій справі з дотриманням вимог виключної підсудності чи постановити ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу до іншого суду за підсудністю, тому у видачі судового наказу слід відмовити.

Також, суд звертає увагу заявника на те, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Керуючись ст. 19, 30 - 32, 162, 165, 166, 258 - 261 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою КП «Управитель «Житлово-експлуатаційне об`єднання» Дрогобицької міської ради про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з утримання будинків і прибудинкових територій.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду до Львівського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені удень її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.В.Кушнір