Справа № 344/8266/22
Провадження № 2/344/2601/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Кіндратишин Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Литвин Х.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя ,-

В С Т А Н О В И В:

12.07.2022 позивач звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача, в якому просить : здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя шляхом визнання за нею право власності на Ѕ житлового будинку, загальною площею 127, кв.м., житловою 42, кв.м. по АДРЕСА_1 ; Ѕ земельної ділянки, кадастровий номер , площею 0,039 га, з цільовим призначенням : для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка).

В обґрунтування позову вказує, що 02.04.1998 між нею та відповідачем було укладено шлюб. На даний час вони перебувають у процесі розірвання шлюбу ( справа №344/7121/22).

За час шлюбу їхніми спільними зусиллями було набуто вищевказаний житловий будинок та земельну ділянку. Право власності на майно зареєстровано за відповідачем 09.11.2013.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ, 12.07.2022 таку передано головуючій Кіндратишин Л.Р.

15.07.2022 - провадження у справі відкрито.

Представник позивача адвокат Рубцова К.В. у підготовчому засідання позовні вимоги підтримала, Вподальшому, 28.11.2022 подала заяву про доручення квитанції про сплату судового збору та розгляд справи без її участі та участі позивача.

Представник відповідача адвокат Милитчук І.М. позов визнав. Вподальшому 28.10.2022 подав заяву, у якій просив проводити розгляду справи без його участі, враховуючи визнання позову за наявними у справ документами. При цьому просив врахувати, що відповідач звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене.

Встановлено, що 02 квітня 1998 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у відділі РАГСу Івано-Франківського міськвиконкому було укладено шлюб ( а.с. 6).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно за №304438912 від 07.07.2022 за ОСОБА_2 09.11.2013 зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 127, кв.м., житловою -42,6 кв.м., що розташований на земельній ділянці кадастровий номер 150020042; свідоцтво про право власності, серія та номер : НОМЕР_1 , видавник 11.11.2013, видавник : Державний реєстратор Гардабуда Т.В. ( а.с. 5, 55-56).

Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІФ №002031, посвідченого 15.07.2004 Івано-Франківським міським управління земельних ресурсів, ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 0,0390 га, кадастровий номер АДРЕСА_2 з цільовим призначенням для обслуговування будинку та господарських споруд ( а.с. 48).

Відповідно до вимог ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку, суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Положеннями частини третьої та четвертої статті 200 ЦПК України закріплено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ч.4, ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що вищезазначене нерухоме майно було набуте подружжям під час шлюбу, що не заперечується та визнано відповідачем, суд дійшов висновку, що спірний будинок та земельна ділянка є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому наявні підстави для визнання права власності за позивачем Ѕ частин житлового будинку та земельної ділянки кожному. Відтак, позов підлягає задоволеню. .

При цьому, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи те, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 8 037,4 грн., що відповідає ціні позову, відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, та звільнений в силу закону від сплати судового збору, позов задоволено повністю, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, який мав бути сплачений при поданні позову до суду в сумі 4 018, 7 грн..

У відповідності до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задоволити.

Визнати житловий будинок, загальною площею 127 кв.м., житловою 42, кв.м. по АДРЕСА_1 та земельну ділянку, кадастровий номер , площею 0,039 га, з цільовим призначенням : для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка) спільною сумісною важністю подружжя.

В порядку поділу спільної сумісної власності визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по Ѕ права власності :

- на житловий будинок, загальною площею 127 кв.м., житловою 42, кв.м. по АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку, кадастровий номер , площею 0,039 га, з цільовим призначенням : для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка).

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 4018 ( чотири тисячі вісімнадцять ) гривень 70 копійок судового збору, що сплачений нею за квитанцією №10 Івано-Франківського РУ БВБВ 10008/0143 АТ « Ощадбанк» від 27.10.2022.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач : ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса : АДРЕСА_1 ;

Повне рішення суду складено та підписано 01 листопада 2022 року.

Суддя

Івано-Франківського міського суду Леся КІНДРАТИШИН