Номер провадження: 22-ц/813/3418/22
Справа № 495/4995/20
Головуючий у першій інстанції Мишко В.В.
Доповідач Дришлюк А. І.
Категорія 37
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 листопада 2020 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

21 серпня 2020 року ОСОБА_3 звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Так, позивачка просить суд надати їй додатковий тримісячний строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 1-5).

18 листопада 2020 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області позовну заяву ОСОБА_3 до Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволено. Визначено ОСОБА_3 додатковий строк тривалістю в 3 місяці після вступу рішення в законну силу для подання до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 29-32).

25 червня 2021 року канцелярією Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області зареєстровано апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.11.2020 року. Апелянт повідомляє, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , її чоловік, після чого відкрилася спадщина, пізніше 09 липня 2019 року приватним нотаріусом Андрєєвою Т.М. заведена спадкова справа, спадкоємцями визначено дружину ОСОБА_1 та малолітнього сина ОСОБА_5 , які звернулись із заявою про прийняття спадщини. Як зазначає апелянт, у травні 2021 року їй стало відомо, що оскаржуваним рішенням встановлено ОСОБА_3 , матері померлого, додатковий строк для прийняття спадщини. Апелянт не погоджується з оскаржуваним рішенням та вважає, що ОСОБА_3 звернулась з метою оформлення права власності на спадщину до завідуючого Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Саданова О.В., однак відповідачем по справі зазначила Староцаричанську сільську раду та не вказала в позовній заяві, що майно знаходиться на території Білгород-Дністровського району Одеської області, у зв`язку з чим, як вважає апелянт, ОСОБА_3 повинна була звертатись до завідуючого Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори. Також, на думку апелянта, у справі відсутні будь-які документи, що підтверджують факт знаходження ОСОБА_3 на окупованій території та того, що вона фактично не могла отримати документи через відсутність державного діловодства на місці проживання. Крім цього, апелянт наголошує на тому, що відповідно до довідки приватного нотаріуса Андрєєвої Т.М. від 20.08.2019 року спадкоємцями померлого є ОСОБА_1 та малолітній син ОСОБА_5 . Тому, апелянт просить суд поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.11.2020 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі (а.с. 52-58).

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці та тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Сторони в судове засідання 18 серпня 2022 року не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Клопотання про розгляд справи в режимі відео конференції до суду не подавали.

29 серпня 2022 року до Одеського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про розгляд справи за відсутності апелянта та її представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга частково підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи встановлено той факт, що позивачка ОСОБА_3 , строк подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори пропустила з поважних причин, що документально підтверджено, а тому вважав, що позов підлягає задоволенню (а.с. 32).

Апеляційний суд, частково задовольняючи апеляційну скаргу вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 11.02.2020 року, актовий запис за № 246 (а.с. 9).

Факт родинних відносин між ОСОБА_3 та померлим ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_4 , серії НОМЕР_2 , де в графі «Мати» вказано ОСОБА_3 (а.с. 7).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначала, що після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, інших спадкоємців не має, на момент смерті позивачка проживала разом зі своїм сином. Позивачка повідомила, що звернулася із заявою до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області з метою оформлення спадщини після смерті її сина, проте отримала відмову, у зв`язку з пропуском встановленого шестимісячного строку. За твердженням позивачки, оформити спадщину в строк не видалось можливим, так як вона знаходилась на окупованій території, фактично не могла отримати документи через відсутність державного діловодства на території її проживання (а.с. 2).

Разом з тим, апелянт повідомила, що вона та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дружиною та сином померлого ОСОБА_4 , що відповідно підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 15 вересня 2015 року Серія НОМЕР_3 (а.с. 99) та копією свідоцтва про народження від 17 жовтня 2015 року Серія НОМЕР_4 , тобто спадкоємцями першої черги спадкування за законом (а.с. 87).

З копії матеріалів спадкової справи, що була заведена щодо майна померлого ОСОБА_6 , яка була витребувана на підставі ухвали Одеського апеляційного суду від 19 липня 2021 року (а.с. 72-74), вбачається, що 09 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріусу Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Андрєєвої Т.М. із заявою про прийняття спадщини. Окрім себе, ОСОБА_1 вказала спадкоємцями за законом сина померлого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 (а.с. 83).

Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) станом на 09 липня 2019 року інформація щодо ОСОБА_4 відсутня (а.с. 96).

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти / спадкові договори) станом на 09 липня 2019 року інформація щодо ОСОБА_4 відсутня (а.с. 98).

У довідках, що видані Староцаричанською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області №400/02-21 від 03.07.2019 року та №401/02-21 від 03.07.2019 року зазначено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 з 2007 року по день смерті, на день смерті з ОСОБА_4 нікого зареєстровано за даною адресою не було (а.с. 94-95).

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_3 відповідачем у справі зазначила Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Апелянт до участі у справі в суді першої інстанції залучена не була.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

При розгляді справ, пов`язаних із спадкуванням, до участі у справі залучаються всі спадкоємці.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що «особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину».

Наведене свідчить, що територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування є відповідачами у справах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця спадкоємців.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, суд за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Згідно з пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Позивач у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивачем неправильно визначено суб`єктний склад учасників справи, що унеможливило розгляд справи по суті, а суд апеляційної інстанції на стадії апеляційного перегляду позбавлений процесуальної можливості залучати до справи належних відповідачів.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення першої інстанції та ухвалення нового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Крім того апеляційний суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у справі №570/3439/16-ц, провадження № 14-512цс18, у постанові від 12 грудня 2018 року зазначила, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

З огляду на те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові. Позивач має право на пред`явлення позову до належного відповідача-апелянта для вирішення питання про надання додаткового строку на прийняття спадщини.

Таким чином, оскільки доводи апелянта знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу та скасовує оскаржуване рішення з прийняттям нового про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький