Справа № 169/895/17
Провадження № 2/169/17/22
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
20 жовтня 2022 року смт Турійськ
Турійський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Хвіц Г.Й.
за участю секретаря судового засідання Мисюка П.З.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання цивільнусправу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином,
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, а пасажири автомобіля ВАЗ: ОСОБА_1 - отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани обличчя, ЗЧМТ, струсу головного мозку, чисельних зламів ребер з обох сторін, ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням, закритого кураєвого перелому правої променевої кістки зі зміщенням.
Позивачі зазначали, що вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 серпня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу.
Під час розгляду вищезазначеного кримінального правопорушення цивільний позов не заявлявся.
Вказуючи, що кримінальним правопорушенням їм було завдано збитків внаслідок пошкодження транспортного засобу на суму 22 694.40 гривень та ушкодження здоров`я, оскільки через отримані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди травми вони перебували на стаціонарному лікуванні та понесли витрати на лікування ОСОБА_1 в розмірі 4 453.31 гривень та ОСОБА_2 в розмірі 24 730.14 гривень, крім того, їм завдано моральну шкоду, позивачі просили стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 22 694.40 гривень за пошкодження автомобіля та 4 453.31 гривень витрат на лікування та 120 000 гривень моральної шкоди; на користь ОСОБА_2 - 24 730.14 гривень витрат на лікування та 200 000 гривень моральної шкоди.
Суддя своєю ухвалою прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.
Суд своєю ухвалою закрив провадження у справі та призначив справу до судового розгляду.
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засіданняне з`явилася, однак, подали адресовані суду заяви, кожен зокрема, в яких вказали, що позовні вимоги підтримують повністю, не заперечують проти заочного розгляду справи та просили справу розглядати без їхньої участі.
Відповідач ОСОБА_3 не з`явився у судове засідання і від нього не надійшло повідомлення про причини його неявки. Про дату, час і місце судового засідання ОСОБА_3 був повідомлений належним чином через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, відзиву на позовну заяву не подав.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України не здійснювалося.
Суд своєю ухвалою постановив проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, пасажири автомобіля ВАЗ: ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани обличчя, ЗЧМТ, струсу головного мозку, чисельних зламів ребер з обох сторін, ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням, закритого кураєвого перелому правої променевої кістки зі зміщенням, садна лівої гомілки.
Вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 серпня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу (а.с. 8 - 9).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «ВАЗ» - 21063, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 (а.с. 13).

Висновком експерта № 22 від 04 березня 2015 року визначено, що середня ринкова вартість вищевказаного транспортного засобу без урахування його пошкоджень та пробігу становить 22 694.40 гривень (а.с. 10 - 12).

Відповідно до листків непрацездатності (а.с.14, 15, 16, 17, 18, 19) позивачі перебували на стаціонарному лікуванні, у зв`язку з чим понесли витрати на суму 4 453.31 гривень на лікування ОСОБА_1 та 24 730.14 гривень на лікування ОСОБА_2 , що підтверджується фіскальними чеками (а. с. 23 53, 55, 58-59).

Згідно з довідками до акта огляду МСЕК від 06 травня 2016 року та від 21 квітня 2017 року ОСОБА_2 встановлено другу групу інвалідності (а. с.21-22).

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У частині першій статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Аналіз статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Встановивши, що завдана ОСОБА_3 шкода є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки і його вина встановлена вироком суду, який набрав законної сили, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відшкодування позивачам завданої шкоди.

Так, дійсний розмір витрат, пов`язаних з лікуванням, що понесені ОСОБА_1 , становить 4 453.31 гривень, понесених ОСОБА_2 24 730.14 гривень, та підлягає до стягнення з відповідача (а. с. 23- 53, 55, 58-59).

Однак, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача 22 694.40 гривень шкоди, понесеної у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, позивач ОСОБА_1 жодних належних та допустимих доказів на підтвердження розміру такої шкоди до суду не надав.

Наявний у матеріалах справи висновок експерта № 22 від 04 березня 2015 року підтверджує середню ринкову вартість транспортного засобу марки «ВАЗ 21063» 1986 року станом на 26 грудня 2014 року без урахування його пошкоджень та пробігу та не є доказом на підтвердження розміру шкоди, понесеної у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу.

Таким чином, у позові ОСОБА_1 на суму 22 694.40 гривень майнової шкоди слід відмовити.

Крім того, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили стягнути з відповідача ОСОБА_3 на їхню користь 120 000 гривень та 200 000 гривень моральної шкоди відповідно.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У частині другій статті 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно із статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Визначаючи розмір компенсації моральної шкоди, суд виходить з конкретних установлених обставин цієї справи, оцінки ступеня та глибини моральних страждань позивачів, яких вони зазнали внаслідок ушкодження здоров`я, порушення їх нормального укладу життя, та враховуючи вимоги розумності, справедливості і співмірності завданої моральної шкоди, визначає її в розмірі 30 000 гривень на користь позивача ОСОБА_1 та 50 000 гривень на користь позивача ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеними та обґрунтованими позовні вимоги та наявність передбачених законом підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 4 453.31 гривень на відшкодування матеріальної шкоди та 30 000 гривень моральної шкоди; на користь позивача ОСОБА_2 - 24 730.14 гривень на відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 гривень моральної шкоди.

Керуючись статтями 16, 23, 1166, 1167 ЦК України, статтями 263 - 265, 268, 273, 280, 282, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 4 453 (чотири тисячі чотириста п`ятдесят три) гривні 31 (тридцять одну) копійку на відшкодування матеріальної шкоди та 30 000 (тридцять тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 24 730 (двадцять чотири тисячі сімсот тридцять) гривень 14 (чотирнадцять) копійок на відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди.

В решті позову відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо учасниками справи не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Ім`я позивача ОСОБА_1 , житель: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий Турійським РВ УМВС України у Волинській області 14 липня 1997 року.

Ім`я позивача ОСОБА_2 , жителька: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , виданий Турійським РВ УМВС України у Волинській області 14 липня 1997 року.

Ім`я відповідача ОСОБА_3 , житель: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер і серія паспорта невідомі.

Повне судове рішення складено 20 жовтня 2022 року.

Головуючий