Житомирський апеляційний суд
Справа №274/1450/21 Головуючий у 1-й інст. Хуторна І. Ю.
Категорія 39 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №274/1450/21 за позовом Акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Альфа-Банк" на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 червня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Хуторної І.Ю. у м. Бердичеві,

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року АТ «Альфа-Банк» звернулось з даним позовом, у якому просило стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 149010,38 грн., з яких: 128545,16 грн. - заборгованість за кредитом, 15943,12 грн. - заборгованість за відсотками, 1852,31 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 1191,39 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 897,00 грн. - інфляційні витрати за кредитом, 581, 39 грн. - інфляційні витрати за відсотками. Вирішити питання розподілу судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що 16.07.2008 АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 286/25-636. Внаслідок реорганізації, шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» до АТ «Альфа-Банк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» є АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішення єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року. Відповідно до умов кредитного договору від 16.07.2008 № 286/25-636 позивач зобов`язується надати ОСОБА_1 кредит у сумі 32 000 доларів США.

У забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 , що випливають із кредитного договору від 16.07.2008, АТ «Укрсоцбанк» було укладено договори поруки, а саме із ОСОБА_2 № 286/25-638 та із ОСОБА_4 № 286/25-639.

Позивач свої зобов`язання виконав, надавши позичальнику грошові кошти у сумі 32000 доларів США. Відповідачка не виконала свої зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 03.02.2021 виникла заборгованість в розмірі 149010,38 грн., з якої: 128545,16 грн. - сума заборгованості за кредитом; 15943,12 грн - сума заборгованості за відсотками; 1852,31 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту; 1191,39 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків; 897 грн. - розмір інфляційних витрат за кредитом; 581,39 грн. - розмір інфляційних витрат за відсотками.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 червня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, АТ «Альфа-Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, суд помилково дійшов висновку, що з урахуванням п. 4.4. Кредитного договору у первинній редакції право дострокової вимоги повернення кредиту настало 07.09.2009, а відповідно банк не мав права продовжувати нараховувати проценти. Зазначають, що жодна письмова вимога від банку до позичальника до 14.09.2012 не направлялася, а відповідно банком не змінювалася кінцева дата погашення кредиту. Вказують, що право дострокової вимоги банку до 14.09.2012 не наступало і банк мав право продовжувати нараховувати проценти тощо. Із розрахунків боргу позичальник до грудня 2019 року не мав суттєвих прострочень, якщо частково на не великий час позичальник входив у прострочку та вона погашалася, а відповідно банк не направляв вимогу про повне дострокове виконання зобов`язань. Дострокова вимога була пред`явлена відповідачам вже перед подачею відповідної позовної заяви, що виключає підстави для застосування стоку позовної давності, адже по листопад 2019 року (включно) здійснювалися платежі по кредиту та процентам. При ухваленні рішення суду судом першої інстанції не враховано позицію Великої Палати Верховного Суду у аналогічних ситуаціях.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надіслав письмове клопотання про розгляд справи без його участі. Зазначив, що апеляційну скаргу підтримує із тих підстав, які вказані у ній.

Представник відповідачів адвокат Гуменюк О.В. при розгляді апеляційної скарги, її не визнав, надав усні та письмові пояснення, які відповідають доводам викладеним у відзиві на позовну заяву. Просив відмовити у задоволенні скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням ч.2 ст.372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга повинна бути задоволена з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановлено, що 16 липня 2008 року між АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 286/25-636, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 32 000,00 доларів США зі сплатою 14,% річних за користування кредитом, в розмірі та порядку, визначеними Тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в додатку 1 до цього Договору.

Пунктом 1.1.1 визначено порядок погашення суми основної заборгованості. Позичальник щомісячно, до 10 числа вносить 177, 78 Доларів США на погашення боргу за кредитом (далі договір № 286/25-636) (а.с. 8-13). Кредит надається на споживчі потреби (пункт 1.2 Договору).

Згідно п.1.3 договору № 286/25-636, в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливої неустойки (пені, штрафу), а також інших витрат на здійснення зобов`язань за цим договором, кредитор укладає в день укладення цього договору:

- з ОСОБА_4 іпотечний договір, за умовами якого позичальник та майновий поручитель передають кредитору нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 заставною вартістю 222644,60 грн, що за офіційним курсом НБУ становить 46 000 доларів США;

- з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 договори поруки (а.с.31-32, 33-35).

Умовами Кредитного договору передбачено, що позичальник має сплачувати проценти та комісію за використання кредиту в порядку визначеному п.п. 1.1., 2.4, 2.10 цього договору, а також своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п.п. 1.1, 2.4 цього договору (пункти 3.3.7 та 3.3.8).

Згідно пункту 4.4 Кредитного договору, у разі невиконання позичальником обов`язків, передбачених пунктами 3.3.7 та 3.3.8 цього договору протягом більше ніж на 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та позичальник зобов`язується протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактично використаний час та штрафні санкції.

Додатковою угодою №1 від 26.03.2012, укладеною між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , внесені зміни до Договору кредиту №286/25-636, та сторони домовились у зв`язку із зміною страхової компанії, викласти п.1.2 в наступній редакції:

"1.2 кредит надається позичальнику на здійснення страхових платежів за договором страхування майна, відповідно до умов якого кредитор виступає вигодонабувачем.

1.2.1 для забезпечення сплати чергових платежів згідно із п.1.2 ст.1 Договору позичальник доручає кредитору здійснювати перерахування траншів кредиту для сплати чергових страхових платежів на поточний рахунок страховика в розмірі та строки, що передбачені договором страхування" (а.с.14).

14 вересня 2012 року між ПАТ Укрсоцбанк, правонаступником якого є АТ Альфа-Банк укладено договір про внесення змін №1 до договору кредиту № 286/25-636. Згідно п.п.1,1, 1.4, 1.5 цього договору сторони дійшли до взаємної згоди змінити валюту кредиту та перевести суму кредиту у розмірі 28 018, 10 доларів США в гривню за курсом 8,16 гривень за 1 долар США, яка станом на дату укладення цього договору про внесення змін становить 265 588, 50 грн. Погашення заборгованості за кредитом, яка станом на дату укладення цього договору про внесення змін становить 265 588,50 грн здійснюватиметься за графіком. Починаючи з дати укладання договору по 30.08.2022 включно процентна ставка за договором встановлюється в розмірі 9.9% річних. Починаючи з 01.09.2022 процентна ставка є плавоючою та її загальний розмір визначається як сума базової процентної ставки кредитування в розмірі 1 процентів річних. Пунктом 2 договору про внесення змін №1 передбачено, що інші умови Договору кредиту залишаються незмінними і діють в частині, що не суперечить даному договору про внесення змін (а.с.15-17).

Додатком № 1 від 14.09.2012 до договору про внесення змін №1 до договору кредиту № 286/25-636 між сторонами погоджено графік погашення кредиту з січня 2012 року до жовтня 2022 року (а.с.18, 19).

Згідно п.1.1 договорів поруки № 286/25-638, 286/25-639 від 16.07.2008, поручителі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зобов`язалися у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій в порядку, визначеному договором кредиту.

14 вересня 2012 року між кредитором та поручителями ОСОБА_4 ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін №1 до договору поруки № 286/25-636, згідно умов якого у зв`язку із зміною валюти кредитування, сторони дійшли до взаємної згоди про погашення суми кредиту у розмірі 265 588, 50 грн до 13.07.2026 (а.с.33, 36, 37).

Згідно розрахунку, який надано позивачем, ОСОБА_1 нараховано заборгованість за кредитом починаючи з 18 вересня 2012 року.

Загальна сума боргу за станом на 03.02.2021 складає 149 010, 38 грн, з яких: 128 545, 16 грн - заборгованість за кредитом, 15 943, 12 грн -заборгованість за відсотками, 1 852, 31 грн - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 1 191, 39 грн - пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 897,00 грн - інфляційні витрати за кредитом, 581, 39 грн - інфляційні витрати за відсотками (а.с.38-39, 142-143, 165-168, 197 ).

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, мотивував його тим, що з урахуванням п.4.4 Договору кредиту, невиконанням ОСОБА_1 п.п. 1.1.1, та 3.3.8 цього Договору, Банк починаючи із 08.06.2009 року не мав права нараховувати позичальнику проценти за користування кредитом. А також приймаючи до уваги, що відповідач за період з червня 2009 року до вересня 2012 року внесла на погашення заборгованості за процентами 10304,69 доларів США та 141678,2 грн. протягом періоду з 01.09.2012 по 12.01.2022, то сума цих коштів перевищує суму боргу за тілом кредиту.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Відповідно до ч.1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на дату укладення кредитного договору) якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність.

У пункті 63 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року (справа № 638/13683/15-ц) зазначено, що звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений Законом України «Про захист прав споживачів» порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги ч. 10 ст. 11 цього Закону у редакції чинній до 10.06.2017, не дотримавши зазначений передбачений договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.

Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Встановлено, що при укладенні 14.09.2012 Договору між Банком та ОСОБА_1 про внесення змін до Кредитного договору щодо зміни валюти кредитування, позичальник визнавала в повному обсязі наявну заборгованість по кредиту.

Відтак, зобов`язання між сторонами не припинялося, Банк мав повне право нараховувати за користування споживчим кредитом.

Як убачається із матеріалів справи до 14 вересня 2012 року будь-які письмові вимоги від Банку до позичальника не направлялися. Тобто, позивачем не змінювалася кінцева дата погашення кредиту.

Згідно наданого розрахунку, ОСОБА_1 до грудня 2019 року не мала суттєвих прострочень, часткові прострочення весь час погашалися. Платежі по кредиту та процентам здійснювалися включно по листопад 2019 року. Тому Банк не направляв вимогу про повне дострокове виконання зобов`язань. Така вимога була направлена лише перед зверненням із позовом до суду.

Згідно ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за невиконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

З огляду на зазначене, колегія суддів не погоджується з висновком суду про відсутність підстав для задоволення позову, вважає, що доводи апеляційної скарги і позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості солідарно із відповідачів в розмірі 149010,38 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції слід скасувати з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 13 даної статті передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Акціонерним товариством "Альфа-Банк" сплачено при поданні позову до суду судовий збір у розмірі 2270 грн. та за подання апеляційної скарги 3405 грн., а всього 5675 грн.

Отже, з урахуванням вимог Закону з відповідачів у рівних долях підлягають стягненню судові витрати в сумі 5675 грн.

Дана справа є малозначною, оскільки визначена у ній ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Тому, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, судове рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства "Альфа-Банк" задовольнити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 червня 2022 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовну заяву Акціонерного товариства "Альфа-Банк" задовольнити.

Стягнути на користь Акціонерного товариства "Альфа-Банк" солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 286/25-636 від 16 липня 2008 року станом на 03.02.2021, яка складається із:

-128545 грн. 16 коп. заборгованості по тілу кредиту; 15943 грн. 12 коп. заборгованості за відсотками; 1852 грн. 31 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту; 1191 грн. 39 коп. пені за несвоєчасне повернення відсотків; 897 грн інфляційних витрат за кредитом; 581 грн. 39 коп. інфляційних витрат за відсотками, а всього 149010 грн. 38 коп.

Стягнути на користь Акціонерного товариства "Альфа-Банк" солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 286/25-636 від 16 липня 2008 року станом на 03.02.2021, яка складається із:

-128545 грн. 16 коп. заборгованості по тілу кредиту; 15943 грн. 12 коп. заборгованості за відсотками; 1852 грн. 31 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту; 1191 грн. 39 коп. пені за несвоєчасне повернення відсотків; 897 грн інфляційних витрат за кредитом; 581 грн. 39 коп. інфляційних витрат за відсотками, а всього 149010 грн. 38 коп.

Стягнути на користь Акціонерного товариства "Альфа-Банк" із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних долях з кожного по 1891 грн. 66 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 05 жовтня 2022 року.