ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

29 вересня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 673/350/21

Провадження № 22-з/4820/216/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

Секретар с удового засідання Кошельник В.М.

розглянув заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі № 673/350/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Хмельницької районної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Деражнянська міська рада, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фермерське господарство Мельник Т.П. про визнання недійсним розпорядження голови Деражнянської районної державної адміністрації, визнання недійсним державного акта на право постійного користування земельною ділянкою.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з заявою, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом та просила ухвалити рішення, яким визнати недійсним розпорядження голови Деражнянської районної державної адміністрації № 440 від 27.01.1997 року та виданий на ім`я ОСОБА_1 на підставі даного розпорядження Державний акт на право постійного користування землею ХМ№000061 від 11.03.1997 року.

Рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 10 червня 2022 року у задоволенні вказаного позову було відмовлено.

ОСОБА_2 не погодилася із вказаним рішенням, посилаючись на невідповідність висновків суду, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким задоволити позов.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 16 серпня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без задоволення, а рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 10 червня 2022 року без змін.

23 серпня 2022 року відповідач ОСОБА_1 подала до апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом справи в апеляційному суді, в якій просить стгунти з ОСОБА_2 на її користь витрати на професійну правничу допомогу в апеляційній інстанції в сумі 8000 грн..

27 вересня 2022 року від ОСОБА_2 надійшла заява, в якій вона вказує на неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу ціні позову і обсягу роботи адвоката, адже відмова у задоволенні апеляційної скарги не є в причинно-наслідковому зв`язку з діями адвоката чи складених ним процесуальних документів, вважає, що розумним розміром витрат на оплату адвоката є сума в розмірі 1000 грн.

Також вказує, що витрати на оплату послуг адвоката є значно завищеними та становлять надмірний тягар для позивача, не відповідають принципам і критеріям розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судом встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному суді адвокат Довгаль П.С. представляв інтереси ОСОБА_1 на підставі Договору про надання правничої допомоги від 22.07.2022 року та Додаткової угоди від 16.08.2022р., за якими сторони домовилися, що розмір гонорару адвоката при розгляді справи в апеляційному суді складає 8000 грн.

Згідно акту виконаних наданих послуг від 16 серпня 2022 року та квитанції до прибуткового касового ордера № 17 сторони підтвердили, що клієнт сплатив адвокату кошти за надання правової допомоги в апеляційному суді в розмірі 8000 грн.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Дослідивши надані ОСОБА_1 докази, враховуючи доводи, викладені в заяві ОСОБА_2 , колегія суддів приходить до висновку щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу, понесені відповідачем в апеляційній інстанції.

Виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи, колегія суддів вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 3000 грн.

Зокрема, як вбачається із Договору про надання правової допомоги послуги, які надавалися адвокатом в апеляційній інстанції, це надання консультації щодо характеру справи та погодження обсягу послуг адвоката в апеляційній інстанції, вивчення та проведення аналізу апеляційної скарги, вивчення судової практики, підготовка відзиву, участь в одному судовому засіданні.

Однак надання консультацій щодо характеру справи, вивчення судової практики по даній категорії справ здійснювалось адвокатом на стадії розгляду справи в суді першої інстанції та не потребує таких дій під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Крім того як вбачається з відзиву на апеляційну скаргу, відзив складається з обставин справи, узагальнених доводів представника, які в значній мірі вже були зазначені у відзиві на позовну заяву.

Враховуючи наведене колегія суддів частково погоджується з доводами ОСОБА_2 щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу та, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи, вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 3000 грн.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, ч.ч.2,3, ст. 381 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 грн. витрат на правову допомогу.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту підписання, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Додаткова постанова складена 03 жовтня 2022 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова