Провадження № 2/127/1583/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2022 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участю секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Ухвалою суду від 09.09.2022 року залучено в цивільній справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 .

Позов мотивований тим, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 01.07.2019 року укладено договір позики. Згідно п. 1-2 договору позики, позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти в розмірі 392700,00 грн., що згідно офіційного курсу валют, встановленого НБУ станом на 01.07.2019 року є еквівалентом 15000,00 доларів США.

Відповідно до п. 5 термін повернення суми позики 01.10.2019 року.

Позивач зазначає, що кошти відповідач не повернув.

Укладаючи договір позики ОСОБА_2 діяв в інтересах своєї сім`ї, яка складається із дружини ОСОБА_3 . В рахунок забезпечення виконання цього договору позики відповідач ОСОБА_2 уклав із ОСОБА_1 договір застави. В заставу він передав транспортний засіб, який йому належить на праві спільної власності з його дружини ОСОБА_3 .

У зв`язку з вищенаведеним позивач звернувся до суду та просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 392700,00 грн., індекс інфляції у розмірі 126954,07 грн., відсотки за прострочення боргу у розмірі 539559,04 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином.

Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 01.07.2019 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 уклали договір позики.

Відповідно до п. 1 договору ОСОБА_4 передав у власність ОСОБА_2 , а ОСОБА_2 прийняв у власність грошові кошти в розмірі 392700,00 грн., що згідно офіційного курсу валют, встановлено НБУ станом 01.07.2019 року є еквівалентом 15000,00 доларів США. ОСОБА_2 зобов`язався повернути ОСОБА_1 отриману ним суму грошових коштів, з урахуванням індексу інфляції на умовах і в терміни, встановлених цим договором. Термін повернення суми позики до 01.10.2019 року (п. 5 договору).

Згідно п. 10 договору позики, керуючись ст. 625 УК України, сторони домовились про те, що у випадку неповернення позичальником суми позики у визначений цим договором строк, позичальник повинен сплатити позикодавцю суму позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 50% річних від простроченої суми.

В якості забезпечення виконання кредитних зобов`язань за наведеним кредитним договором з відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір застави від 01.07.2019 року, за умовами якого він передав в заставу ОСОБА_1 транспортний засіб марки HONDA, моделі «ACCORD», 2012 року випуску, тип загальний легковий загальний седан в, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 , зареєстрований Центром «0541» 12.01.2019 року,який належить заставодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 , виданого Центром «0541» 12.01.2019 року.

Згідно п. 6.9 договору застави, укладення цього договору проводиться за нотаріально посвідченою приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дібровою Л.О. 01.07.2019 року за реєстровим № згодою дружини заставодавця ОСОБА_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

У частині першій статті 1050 ЦК України встановлено, що у разі несвоєчасного повернення позичальником суми позики він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника.

Розписка є документом, який боржник видає кредитору, підтверджуючи як укладення договору позики, так і його умови, а також, засвідчуючи отримання певної грошової суми.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови.

Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.

Відповідно до статті 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність оригіналу боргової розписки у кредитора свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 1051 ЦК України передбачено, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця, або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Таким чином, суд дійшов висновку, що договір позики який було укладено між сторонами, відповідач в установленому порядку не оспорив з тієї підстави, що грошові кошти насправді не були одержані ним від позикодавця, тому даний договір є дійсним і підлягає виконанню.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 625 ч. 2 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції за період з 01.10.2019 року (термін повернення позики) по 21.06.2022 року (в межах позовних вимог) розраховується наступним чином.

Жовтень 2019 року 100,7%, листопад 2019 року 100,1%, грудень 2019 року 99,8%, січень 2020 року 100,2%, лютий 2020 року 99,7%, березень 2020 року 100,8%, квітень 2020 року 100,8%, травень 2020 року 100,3%, червень 2020 року 100,2%, липень 2020 року 99,4%, серпень 2020 року 99,8%, вересень 2020 року 100,5%, жовтень 2020 року 101,0 %, листопад 2020 року 101,3%, грудень 2020 року 100,9%, січень 2021 року 101,3%, лютий 2021 року 101,0%, березень 2021 року 101,7%, квітень 2021 року 100,7%, травень 2021 року 101,3%, червень 2021 року 100,2%, липень 2021 року 100,1%, серпень 2021 року 99,8%, вересень 2021 року 101,2%, жовтень 2021 року 100,9%, листопад 2021 року 100,8%, грудень 2021 року 100,6%, січень 2022 року 101,3%, лютий 2022 року 101,6%, березень 2022 року 104,5%, квітень 2022 року 103,1%, травень 2022 року 102,7%

Розрахунок здійснюється за формулою: ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,

......

ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Останній період

IIc (100,7 : 100) x (100,1 : 100) x (99,8 : 100) x (100,2 : 100) x (99,7 : 100) x (100,8 : 100) x (100,8 : 100) x (100,3 : 100) x (100,2 : 100) x (99,4 : 100) x (99,8 : 100) x (100,5 : 100) x (101,0 : 100) x (101,3 : 100) x (100,9 : 100) x (101,3 : 100) x (101,0 : 100) x (101,7 : 100) x (100,7 : 100) x (101,3 : 100) x (100,2 : 100) x (100,1 : 100) x (99,8 : 100) x (101,2 : 100) x (100,9 : 100) x (100,8 : 100) x (100,6 : 100) x (101,3 : 100) x (101,6 : 100) x (104,5 : 100) x (103,1 : 100) x (102,7 : 100) = 1,32328513.

Інфляційне збільшення: 392700,00 х 1,32328513 392700,00 = 126954,07 грн.

Розрахунок 50% річних від суми позики.

Розрахунок здійснюється за формулою:

Сума санкції = С x Z x Д : 365 : 100, де

С - сума заборгованості, Z - відсоток річних, зазначений в договорі.

З 01.10.2019 року до 31.12.2019 року (392700,00 x 50% x 92 : 365 : 100 = 49490,96.

з 01.01.2020 року до 31.12.2020 року (392700,00 x 50% x 366 : 366 : 100 = 196350,00.

з 01.01.2021 року до 31.12.2021 року (392700,00 x 50% x 365 : 365 : 100 = 196350,00.

з 01.01.2022 року до 21.06.2022 року (392700,00 x 50% x 171 : 365 : 100 = 91988,63.

Суд в частині стягнення 50 річних позов задовольняє частково, а саме у розмірі 534179,59 грн. (50 річних: 49490,96 грн. + 196350,00 грн. + 196350,00 грн. + 91988,63 грн. = 534179,59 грн.)

Відповідно до частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Інститут шлюбу передбачає виникнення між подружжям тісного взаємозв`язку, і характер такого зв`язку не завжди дозволяє однозначно встановити, коли саме у відносинах з третіми особами кожен з подружжя виступає у власних особистих інтересах, а коли діє в інтересах сім`ї. Саме тому законодавцем встановлена презумпція спільності інтересів подружжя і сім`ї.

Так, положення статті 60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Згідно з частиною третьою статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

У подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержаний за рахунок останніх автомобіль, внаслідок укладення кредитного договору, також виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники.

Відповідно до частини другої статті 73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби.

Таким чином, за спільними зобов`язаннями подружжя останнє відповідає усім своїм майном.

Правовий режим спільної сумісної власності подружжя, винятки з якого прямо встановлені законом, передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що за своїм змістом свідчить саме про солідарний характер таких зобов`язань, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Враховуючи вищезазначене, суд зазначає, що у подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержане за рахунок останніх майно, внаслідок укладення кредитних договорів, також виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники.

Отже, при вирішенні спору про порядок виконання колишнім подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, якщо питання про поділ цих зобов`язань не було зі згоди кредитора вирішене при поділі спільного майна цього подружжя, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном.

Зазначені висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку з відповідачів підлягає стягненню солідарно 392700,00 грн. - сума боргу за договором, 126954,07 грн. індекс інфляції та 534179,59 грн. відсотки за прострочення боргу. Даний розрахунок відповідачем не оспорюється, а навпаки визнано.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 10538,34 грн., тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 526, 530, 625, 1048, 1049 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 89, 141, 178, 191, 263-265, 279 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 01.07.2019 року в загальній сумі 1053833 (один мільйон п`ятдесят три тисячі вісімсот тридцять три) гривні 66 копійок, з яких: 392700 гривень 00 копійок - сума боргу за договором, 126954 гривні 07 копійок індекс інфляції, 534179 гривень 59 копійок відсотки за прострочення боргу.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 10538 (десять тисяч п`ятсот тридцять вісім) гривень 34 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя