Провадження № 2/521/3669/22
14 вересня 2022 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Мирончук Н.В.,
секретаря судового засідання Філімончук М.О.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визначення розміру часток у праві спільної власності,
До Малиновського районного суду м. Одеси звернулись ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , про визнання договору купівлі-продажу дійснимвизначення розміру часток у праві спільної власності.
В обґрунтування своїх вимог, позивачі вказали, що згідно з договором купівлі-продажу нерухомого майна № 97-314М від 19.12.1997 року, ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , брат позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_4 та її матір - ОСОБА_6 придбали квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивачі вказують, що вказана квартира складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 59,2 кв.м, житловою - 41,4 кв.м, кухні, коридорів, санвузла, кладової, вбудованої шафи.
Також, позивачі вказали, що Договір купівлі-продажу № 97-314М, від 19.12.1997 року, був засвідчений Одеською універсальною біржою «Вітязь» та після укладення договору вказана квартира була зареєстрована в ОМБТІ та РОН на ім`я ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 на праві приватної власності.
Крім того, позивачі вказують, що вказаний договір купівлі-продажу нотаріально засвідчений не був, однак сторони по договору домовилися щодо усіх істотних умов і відбулося повне його виконання, а укладався він на біржі так як це не суперечило законодавству того часу, позивачі є добросовісними покупцями, свої обов`язки за договором виконали, сплатили вказану в п. 6 договору суму відповідачу. Після укладення договору відповідачі виселилися з квартири в зазначений договором строк та знялися з реєстраційного обліку.
Окрім того, як вказали позивачі, після підписання договору вони сплачують всі комунальні послуги, володіють, користуються даною квартирою, особистий рахунок оформлено на позивача.
Також, позивачі вказали, що в квартирі відповідачка не зареєстрована, і в свою чергу вона також виконала всі умови договору купівлі-продажу, зареєстрованому на біржі.
Позивачі стверджують, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла та за життя заповіту не склала. По закону спадкоємцями першої черги по закону є її діти - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Інших спадкоємців не має.
Крім того, позивачі вказують, що на сьогоднішній день вони дізналися про те, що на теперішній час необхідно звернутися до суду про визнання договору дійсним так як не була забезпечена нотаріальна форма, а чинне законодавство не визнає угод, укладених в такій формі. В Договорі купівлі - продажу нерухомого майна № 97-314М, від 19.12.1997 року, не визначені частки спільної сумісної власності на квартиру.
Враховуючи викладене, позивачі просили суд:
- визнати дійсним договір-купівлі продажу купівлі-продажу № 97-314М, від 19.12.1997 року, квартири АДРЕСА_2 , посвідчений Одеською універсальною біржою «Вітязь».
- визначити, що розмір часток у праві спільної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_2 , на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна № 97-314М, від 19.12.1997 року, є рівними, тобто по 1/4 частині за кожним.
Позивачі в судове засідання не з`явились, до канцелярії суду ОСОБА_2 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах позивача ОСОБА_1 на підставі довіреності (а. с. 34), подала заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримала, просила його задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а. с. 38).
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином (а. с. 39), будь-яких заяв чи клопотань щодо розгляду справи від неї не надійшло.
Третя особа ОСОБА_4 до суду не з`явився, до канцелярії суду подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення позову (а. с. 37).
У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивачів, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи, в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що, згідно з договором купівлі-продажу нерухомого майна № 97-314М, від 19.12.1997 року, ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_4 і ОСОБА_6 (від імені яких та в інтересах яких діяла ОСОБА_7 ) та ОСОБА_1 , діючий від свого імені та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , придбали квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 25 28).
Зазначений Договір купівлі-продажу № 97-314М, від 19.12.1997 року, був засвідчений Одеською універсальною біржою «Вітязь».
Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , була зареєстрована в ОМБТІ та РОН на ім`я ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 на праві приватної власності (а. с. 28).
Згідно технічного паспорту, квартира АДРЕСА_2 , складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 59,2 кв.м, житловою - 41,4 кв.м, кухні, коридорів, санвузла, кладової, вбудованої шафи (а. с. 21 24).
На підтвердження протилежного матеріали справи будь-яких доказів не містять.
Згідно Свідоцтва про народження, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьки: ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с.15).
Після реєстрації шлюбу 28.07.2012 року з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 змінила прізвище на ОСОБА_10 та отримала 15.09.2012 року паспорт на прізвище ОСОБА_10 (а.с.12-13).
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 (а. с. 7).
За життя ОСОБА_6 заповіту не склала.
Листом № 2102/02-14, від 28.06.2022 року, Малиновська державна нотаріальна контора у місті Одеса повідомила ОСОБА_11 , що видати свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки Договір купівлі-продажу № 97-314М, від 19.12.1997 року, не було нотаріально посвідчено (а. с. 5).
Отже, судом встановлено, що на даний час позивачі не можуть реалізувати своє право на отримання спадщини, оскільки у діючих на час укладення зазначеного договору у 1997 році та діючих правових нормах на даний час, є протиріччя щодо необхідності нотаріального посвідчення вказаного договору.
Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» №1957 ХІІ, від 10.12.91 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, встановлених законом. Суд, за позовом сторони, яка виконала усі умови угоди, може визнати таку угоду дійсною.
Згідно з п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне, або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року, зі змінами №15 від 15.05.1998 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними, з підстав недодержання нотаріальної форми», визнаються недійсними тільки угоди, які, відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі - продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд, на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною.
Судом встановлено, що сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі - продажу квартири, виконання договору відбулося.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 334 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає з моменту посвідчення договору, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору дійсним, якщо договір відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації.
Виходячи з системного аналізу вищенаведених норм права та доказів, вивчених у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачів щодо визнання договору купівлі-продажу дійсним.
Керуючись ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» № 1957 ХІІ від 10.12.91 року, ст. ст. 16, 220, 334, 638, 658 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 81, 223, 259, 264, 280 - 284 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про визнання договору купівлі-продажу дійсним, задовольнити.
Визнати дійсним договір-купівлі продажу купівлі-продажу № 97-314М, від 19.12.1997 року, квартири АДРЕСА_2 , посвідчений Одеською універсальною біржою «Вітязь».
Визначити, що розмір часток у праві спільної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_2 , на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна № 97-314М, від 19.12.1997 року, є рівними, тобто по 1/4 частині за кожним.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів, з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Мирончук