ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 646/4056/20 Номер провадження 22-ц/814/2957/22Головуючий у 1-й інстанції Шелест І.М. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року м.Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтава цивільну справу за апеляційними скаргами Головного управління Національної поліції в Харківській області та Харківської обласної прокуратури

на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14 вересня 2021 року, постановлене суддею Шелест І.М. (повний текст складено 20 вересня 2021 року),

по справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Харківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

10.07.2020 ОСОБА_1 звернулася в суд із указаним позовом, уточнивши його вимоги заявою від 21.09.2020, у якій просить стягнути із Державного бюджету України на її користь процесуальні витрати, понесені при неодноразових зверненнях до правоохоронних органів прокуратури, суду для захисту своїх прав та законних інтересів у розмірі 7 638,50 грн. та 1 100 000,00 грн. моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, протиправною довготривалою бездіяльністю, неефективним розслідуванням кримінального провадження №0000927 від 18.03.2016.

В обґрунтування підстав позову зазначає, що прокуратура Харківської області здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000927 від 18.03.2016 відносно експерта-психолога ОСОБА_2 , яка при проведенні судово-психологічної експертизи не дослідила об`єкт психологічної експертизи (потерпілу), а також матеріали кримінального провадження №0000019 від 11.02.2013 відносно працівника правоохоронного органу ОСОБА_3 за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.366, ч.1 ст.384 КК України та №000166 від 30.12.2013 відносно працівника правоохоронного органу ОСОБА_4 за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.365, ч.1 ст.366, ч.1 ст.367 КК України, винісши повідомлення про неможливість надання висновку експертизи №4598 від 21.01.2016 та №5589 від 21.01.2016.

Бездіяльність та неправомірність прийнятих у межах указаного кримінального провадження рішень, а також неефективне досудове розслідування кримінального провадження спричинило виникнення у позивачки відчуття правової незахищеності, вседозволеності та беззаконня. Крім того, позивач протягом тривалого часу змушена оскаржувати дії органів досудового розслідування у судах, що призвело до суттєвої зміни її життя, необхідності прикладання додаткових зусиль. На підтвердження протиправності дій органів досудового розслідування позивачка посилається, зокрема, на чисельні постанови та відповіді органів досудового розслідування та ухвали слідчих суддів, якими такі постанови органів досудового розслідування скасовувалися. В обґрунтування розміру моральної шкоди посилається на висновок експерта-психолога від 27.06.2020 №2020/06/27.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14.09.2021 позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Харківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто із Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 6 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування при здійсненні об`єднаного кримінального провадження №0000927 від 18.03.2016.

Стягнуто із Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 33,82 грн. витрат на проведення експертного дослідження №2020/06/27 від 27.06.2020.

У задоволенні позову в іншій частині - відмовлено.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивачем доведено, що встановлена чинними ухвалами суду протиправна тривала бездіяльність слідчих в частині не виконання своїх службових обов`язків, не проведення органами досудового розслідування комплексу дій, передбачених КПК України, є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Визначаючи розмір моральної шкоди, районний суд критично оцінив висновок фахівця в галузі психології №2020/06/27 від 27.06.2020 та із урахуванням обставин даної справи визнав заявлений позивачем розмір моральної шкоди суттєво завищеним, постановивши до стягнення 6 000,00 грн., що відповідатиме принципам справедливості, добросовісності та розумності.

Наведені позивачем витрати, пов`язані з використанням канцелярського приладдя, паперу, користування ксероксом, послугами телефонного зв`язку, у розумінні ст.133 ЦПК України, - не є процесуальними витратами, а тому у їх компенсації відмовлено.

Із рішенням районного суду не погодилися відповідачі Головне управління Національної поліції в Харківській області та Харківська обласна прокуратура та оскаржили його в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, просять рішення районного суду скасувати в частині задоволених вимог позову й ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відповідач Головне управління Національної поліції в Харківській області обґрунтовує доводи апеляційної скарги наступним.

Зазначає, що реалізація позивачем права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого під час досудового розслідування у порядку, встановленому ст.ст.303-370 КПК України, та задоволення таких скарг, становить достатню справедливу сатисфакцію з відшкодування шкоди, яку він зазнав.

Вважає недоведеним належними та допустимими доказами факт спричинення позивачці працівниками поліції моральної шкоди у розумінні ч.2 ст.23 ЦК України, що виключає підстави застосування вимоги ст.ст.1173,1174,1176 цього Кодексу та відшкодування моральної шкоди. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справах №641/2328/17 та №638/14260/16ц від 04.07.2018, №640/3837/17 від 10.10.2018, №646/5224/17 від 31.10.2018, №638/9055/15-ц від 28.11.2018, №638/12193/16 від 13.03.2019, №336/5519/18 від 11.09.2019, № 639/1803/18 від 04.02.2020, №608/1046/18 від 28.10.2020.

Заперечує проти врахування судом висновку фахівця в галузі психології №2020/06/27 від 27.06.2020 щодо розрахунку моральної шкоди, який не є належним доказом, оскільки складений не судовим експертом, а фізичною особою ОСОБА_5 , без відповідної атестації та кваліфікації за спеціальністю у порядку, передбаченому Законом України «Про судову експертизу».

Харківська обласна прокуратура у доводах апеляційної скарги зазначила, що слідчим першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000927, відомості про яке внесені до ЄРДР 18.03.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.1 ст.385 КК України.

Під час проведення досудового розслідування слідчим виносилися постанови про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, які в подальшому, за скаргами позивача, були скасовані слідчими-суддями. Проте сам факт задоволення таких скарг не свідчить про протиправність дій органів досудового слідства та завдання такими діями позивачці моральної шкоди.

Посилаючись на положення ст.ст.23, 1173, 1174 ЦК України, вважає відсутніми складові цивільно-правової відповідальності а саме: протиправність заподіювача шкоди, причинно-наслідкового зв`язку між такими діями та безпосередньо моральною шкодою, розмір якої не ґрунтується на доказах.

Відсутність усіх трьох наведених умов для притягнення відповідача до цивільно-правової відповідальності, зокрема відшкодування моральної шкоди, є підставою для відмови у задоволенні позову. Тоді як незгода позивача з прийнятими посадовими особами відповідача рішеннями, які ним були оскаржені в передбаченому КПК України порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди. Такі висновки відповідають позиції Верховного Суду у справі №757/66977/17-ц від 03.02.2021.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 06.12.2021 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі за апеляційними скаргами Головного управління Національної поліції в Харківській області та Харківської обласної прокуратури на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14.09.2021.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 06.12.2021 закінчено підготовчі дії у вказаній справі та призначено її до судового розгляду із повідомленням сторін.

17.12.2021 позивачем подано відзиви на апеляційні скарги, за змістом яких просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а оскаржуване рішення районного суду без змін.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 05.08.2022 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду із повідомленням учасників справи.

15.09.2022 до Полтавського апеляційного суду надійшла заява позивача про розгляд справи без її участі. Вважає апеляційні скарги необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції законним, прийнятим із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Сторони в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи, що з огляду на положення ч.2 ст.372 цього Кодексу, не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції установлено, що 11.02.2013 та 06.03.2014 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості щодо незаконних дій о/у ВКМСД Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_3 щодо відмови останнього в порушенні кримінальних справ за фактом неправдивих показань відносно сина ОСОБА_1 ОСОБА_6 , та відкрито кримінальне провадження №0000019 за ч.1 ст.366, ч.1 ст.384 КК України./а.с.109 т.1/.

26.02.2015 ОСОБА_1 звернулася до старшого слідчого першого СВ СУ прокуратури Харківської області Горідька В.А. із клопотанням про проведення слідчих дій в порядку ст.220 КПК України, а саме, призначення у кримінальному провадженні №0000019 психологічної експертизи із метою встановлення факту заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди та визначення її розміру./а.с.129-138 т.1/.

Постановою старшого слідчого першого СВ СУ прокуратури Харківської області від 27.02.2015 відмовлено у задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_1 від 26.02.2015 про призначення їй психологічної експертизи у кримінальному провадженні №0000019 від 11.02.2013./а.с.139-140 т.1/

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 02.04.2015 (справа №646/3025/15-к) скаргу ОСОБА_1 задоволено та скасовано постанову старшого слідчого першого СВ СУ прокуратури Харківської області від 27.02.2015 про відмову у задоволенні клопотання про призначення психологічної експертизи. При постановленні ухвали суддя-слідчий не погодився із висновками слідчого щодо відсутності в клопотанні ОСОБА_1 про призначення експертизи підстав, передбачених ст.23 ЦК України для відшкодування моральної шкоди, оскільки п.4 ч.2 ст.23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає, у тому числі, у приниженні честі та гідності фізичної особи, про що зазначила ОСОБА_1 в своєму клопотанні від 26.02.2015.

Крім того, із матеріалів кримінального провадження №0000019 убачається, що досудове розслідування до теперішнього часу триває, тому посилання слідчого на те, що жодній особі не повідомлено про підозру, є передчасним./а.с.141 т.1/

Постановою старшого слідчого першого СВ СУ прокуратури Харківської області від 30.04.2015 призначено у кримінальному провадженні №0000019 судово-психологічну експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, на вирішення яких поставлено такі запитання: 1) Чи є ситуація, що досліджується у провадженні, психотравмувальною для ОСОБА_1 .? 2) Якщо так, то чи завдано ОСОБА_1 страждання (моральна шкода)? 3) Чи спричинені ОСОБА_1 страждання (моральна шкода) за умов ситуації, що досліджується у справі? 4) Якщо ОСОБА_1 завдані страждання (моральна шкода), який можливий розмір становить грошова компенсація за завдані їй страждання (моральна шкода)?/а.с.142 т.1/

21.01.2016 експертом Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса Савкіною Т.В. складено повідомлення про неможливість надання висновку експертизи №4958 по кримінальному провадженню №0000019. За змістом мотивувальної частини такого повідомлення в наданих на дослідження матеріалах для повного, всебічного дослідження обставин справи та вирішення питання про спричинення страждань (моральної шкоди) ОСОБА_1 і підрахунку можливого розміру моральної шкоди недостатньо вихідних даних./а.с.146 т.1/

18.03.2016 до ЄРДР внесено відомості та відкрито кримінальне провадження №0000927за заявою ОСОБА_1 щодо протиправних дій експерта-психолога Харківського НДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса ОСОБА_2 , яка на думку заявника, безпідставно відмовилась виконувати свої обов`язки./а.с.166 т.1/

30.12.2013 до ЄРДР внесені відомості за заявою ОСОБА_1 щодо незаконних дій оперуповноваженого СКР Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_4 щодо фальсифікації останнім показань її сина ОСОБА_6 , відкрито кримінальне провадження №0000166 за ч.1 ст.366 КК України./а.с.186 т.1/.

15.09.2014 ОСОБА_1 звернулася до прокурора Харківської області з клопотанням про проведення слідчих дій в порядку ст.220 КПК України, а саме, призначення у кримінальному провадженні №0000166 психологічної експертизи із метою встановлення факту заподіяння їй моральної шкоди та визначення її розміру./а.с.187-204 т.1/.

Постановою прокурора відділу 15/1 прокуратури області від 18.09.2014 відмовлено у задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_1 від 15.09.2014./а.с.216 т.1/

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 06.10.2014 (справа №646/10878/14-к) скаргу ОСОБА_1 задоволено та скасовано постанову прокурора відділу 15/1 прокуратури Харківської області від 18.09.2014 про відмову у задоволенні клопотання. При постановленні ухвали суддя-слідчий виходив із того, що у постанові відсутні мотиви та обґрунтування прийнятого рішення./а.с.222 т.1/

Постановою слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Харківської області від 19.05.2015 призначено у кримінальному провадженні №0000166від 30.12.2013 комплексну психолого-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, на вирішення яких поставлено такі запитання: 1) Чи завдані ОСОБА_1 страждання (моральна шкода)? 2) Якщо ОСОБА_1 завдані страждання (моральна шкода), який розмір становить орієнтовна грошова компенсація за завдані їй страждання?/а.с.223 т.1/

21.01.2016 експертом Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса Савкіною Т.В. складено повідомлення про неможливість надання висновку експертиз №5589 по кримінальному провадженню №0000166. За змістом мотивувальної частини такого повідомлення в наданих на дослідження матеріалах для повного, всебічного дослідження обставин справи та вирішення питання про спричинення страждань (моральної шкоди) ОСОБА_1 і підрахунку можливого розміру моральної шкоди недостатньо вихідних даних./а.с.231 т.1/

01.06.2016 ОСОБА_1 звернулась до Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення експертом Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, яка долучена до матеріалів кримінального провадження№0000927./а.с.234 т.1/

09.06.2016 ОСОБА_1 звернулась до слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова зі скаргою на бездіяльність слідчого, у якій просить зобов`язати слідчий відділ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області внести відомості про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно судового експерта Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса ОСОБА_2 за ознаками кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.2 ст.365, ч.1 ст.366, ч.1 ст.367, ч.1 ст.385 КК України./а.с.235-239 т.1/

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 13.06.2016 (справа №642/3522/16-к) скаргу ОСОБА_1 задоволено та зобов`язано уповноважену посадову особу Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області провести відповідні дії щодо внесення відомостей до ЄРДР по заяві ОСОБА_1 /а.с.240 т.1/

17.06.2016 до ЄРДР внесено відомості за ч.1 ст.385 КК України на підставі ухвали Ленінського районного суду м.Харкова та відкрито кримінальне провадження №0002179 за заявою ОСОБА_1 щодо протиправних дій, які на думку заявника, експерта-психолога Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса Савкіною Т.В./а.с.241 т.1/

02.11.2016 до ЄРДР внесено відомості за ч.1 ст.366 КК України на підставі ухвали Ленінського районного суду м.Харкова від 13.06.2016 та відкрито кримінальне провадження№0003937за заявою ОСОБА_1 щодо протиправних дій, які на думку заявника, експерта-психолога Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса Савкіною Т.В., а саме внесення неправдивих даних, щодо складання повідомлення про неможливість проведення експертизи./а.с.247 т.1/

13.03.2018 кримінальні провадження №0003937 та №0002179 об`єднані з кримінальним провадженням №0000927, про що ОСОБА_1 повідомлено листом прокуратури від 23.05.2019 №15/1-4970-19./а.с.118 т.2/

11.01.2017 ОСОБА_1 звернулася до прокурора Харківської області із клопотанням про проведення слідчих дій в порядку ст.220 КПК України, а саме, призначення у кримінальному провадженні №0000166 психологічної експертизи із метою встановлення факту заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди та визначення її розміру./а.с.34-56 т.2/.

16.08.2017 експертом Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса Савкіною Т.В. складено повідомлення про неможливість надання висновку експертиз№8565по кримінальному провадженню№0000166. За змістом мотивувальної частини такого повідомлення в наданих на дослідження матеріалах для повного, всебічного дослідження обставин справи та вирішення питання про спричинення страждань (моральної шкоди) ОСОБА_1 і підрахунку можливого розміру моральної шкоди недостатньо вихідних даних./а.с.67 т.2/

20.11.2017 ОСОБА_1 звернулася до Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення експертом Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса - ОСОБА_2 за фактом винесення нею повідомлення №8565 від 16.08.2017 про неможливість надання висновку експертизи у кримінальному провадженні №0000166 від 30.12.2013./а.с.70-75 т.2/

27.11.2017 ОСОБА_1 звернулась до слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова зі скаргою на бездіяльність слідчого, за змістом якої просить зобов`язати уповноважених осіб Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області внести відомості про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно судового експерта Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса - ОСОБА_2 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.385 КК України./а.с.89-91 т.1/

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 05.12.2017 (справа №642/6002/17) скаргу ОСОБА_1 задоволено та зобов`язано компетентних осіб Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області внести відповідні відомості за її заявою від 20.11.2017 до ЄРДР./а.с.92 т.2/

22.12.2017 до ЄРДР внесено відомості за ч.1 ст.385 КК України та відкрито кримінальне провадження№0003137за заявою ОСОБА_1 щодо неправомірних дій, які на думку заявника, судовим експертом Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса Савкіною Т.В., а саме неможливість надання висновку експертизи №8565по кримінальному провадженню від 30.12.2013 №0000166./а.с.94 т.2/.

Слідчим Холодногірського ВП ГУНП в Харківської області винесена постанова від02.04.2018 про закриття кримінального провадження №0003137 від 22.12.2017 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, яка скасована ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 12.04.2018 (справа №642/1586/18)./а.с.99-101,102 т.2/

16.05.2018 кримінальне провадження №0003137 об`єднане із кримінальним провадженням №0000927, лист прокурора №15/1-4970-19 від 16.05.2018./а.с.118 т.2/

Слідчим Холодногірського ВП ГУНП в Харківської області винесена постанова від 27.04.2016 про закриття кримінального провадження №0000927 від 28.03.2016 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, яка скасована ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 18.05.2016 (справа №642/2784/16-к). /а.с.177-179,180 т.1/

Слідчим Холодногірського ВП ГУНП в Харківської області винесена постанова від 13.03.2018 про закриття кримінального провадження №0000927 від 28.03.2016 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, яка скасована ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 02.05.2018 (справа №642/2784/16-к)./а.с.6-11,12-14 т.2/

Слідчим Холодногірського ВП ГУНП в Харківської області винесена постанова від 31.07.2018 про закриття кримінального провадження №0000927 від 28.03.2016 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, яка скасована постановою прокурора Харківської місцевої прокуратури №1 від 15.08.2018./а.с.17-22, 23 т.2/

Слідчим Холодногірського ВП ГУНП в Харківської області винесена постанова від 19.10.2018 про закриття кримінального провадження №0000927 від 28.03.2016 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, яка скасована ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 06.12.2018 (справа №642/2538/16-к)./а.с.24-29, 30 т2/

Слідчим Холодногірського ВП ГУНП в Харківської області винесена постанова від 10.01.2019 про закриття кримінального провадження №0000927 від 28.03.2016 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, яка скасована ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 31.01.2019 (справа №642/2784/16-к)./а.с.107-112,113 т 2/

Слідчим Холодногірського ВП ГУНП в Харківської області винесена постанова від 16.05.2019 про закриття кримінального провадження №0000927 від 28.03.2016 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, яка скасована ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 29.07.2019 (справа №646/3710/19)./а.с. 120-126,127 т 2/

Слідчим Холодногірського ВП ГУНП в Харківської області винесена постанова від 23.08.2019 про закриття кримінального провадження №0000927 від 28.03.2016 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, яка скасована ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 09.09.2019 (справа №646/3710/19)./а.с. 129-135, 136 т 2/

ОСОБА_1 неодноразово зверталася зі скаргами прокурору про недотримання розумних строків в рамках кримінальних проваджень: №0000927 згідно скарг від 11.12.2017, від 05.06.2018,від 17.12.2018; №0002179 - зі скаргою від 14.02.2018; №0003937 - зі скаргами від 20.03.2018, від 23.05.2018, від 16.11.2018; №0003137 - зі скаргами від 29.03.2018, від 16.04.2018, від 02.05.2018, від 29.05.2018./т.1 а.с.184; т.2 а.с.2,4,15,31,97,103,105,107,108,110/

Відповідно до висновку фахівця в галузі психології №2020/06/27 від 27.06.2020 неправомірними діями Прокуратури Харківської області та Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області при досудовому розслідування кримінальних проваджень №0000927, №0002179 та №0003137 за період часу, що досліджувався у висновку, позивачу ОСОБА_1 завдано моральної шкоди на загальну суму 1 100 000,00 грн./а.с.35-70 т.1/

Частково задовольняючи вимоги позову, районний суд виходив із підстав доведеності чинними ухвалами суду факту тривалої протиправної бездіяльності слідчих в частині не виконання службових обов`язків та проведення комплексу дій, передбачених КПК України.

Зазначені протиправні рішення та бездіяльність безумовно викликали обурення позивача, змінили її нормальний життєвий ритм та вимагали від неї зусиль щодо відновлення своїх прав.

При визначенні розміру моральної шкоди суд врахував значимість для позивачки кримінального провадження, яке безпосередньо стосується її сина, відсутність у неї статусу потерпілої в об`єднаному кримінальному провадженні №0000927, а також, те, що розмір відшкодування шкоди не повинен призводити до збагачення позивача.

Наданий позивачем висновок фахівця в галузі психології суд оцінив критично, а визначений ним розмір моральної шкоди завищеним, постановивши до стягнення 6 000,00 грн., що відповідатиме принципам справедливості, добросовісності та розумності.

Наведені позивачем витрати, пов`язані з використанням канцелярського приладдя, паперу, користування ксероксом, послугами телефонного зв`язку, у розумінні ст.133 ЦПК України, - не є процесуальними витратами, а тому у їх компенсації відмовлено.

Апеляційний суд із висновками суду першої інстанції погоджується з таких підстав.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч.1 ст.1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч.1 ст.1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди (статті 1173, 1174 ЦК України).

Статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №920/715/17, статті 1173 та 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст.ст.1173, 1174 ЦК України.

Із огляду на викладені норми матеріального права та фактичні обставини справи, ними врегульовані, колегія судді погоджується із висновками суду першої інстанції, що тривале досудове розслідування кримінального провадження, неодноразові необґрунтовані рішення органів досудового розслідування про його закриття, відмови у вчиненні слідчих дій для встановлення істини у справі, поза розумним сумнівом, негативно впливають на моральний стан позивача, завдаючи їй моральної шкоди.

Протиправність дій органів досудового розслідування встановлена наведеними ухвалами слідчих суддів, та саме факт необхідності неодноразового оскарження таких дій, доказування своєї правоти, і свідчить про наявність спричинення позивачці моральних та душевних страждань і причинно-наслідкового зв`язку між цими протиправними діями органів державної влади та заподіяною шкодою.

Доводи апеляційних скарг відповідачів правильність таких висновків не спростовують, зводяться до їх заперечень та довільного трактування норм права на власну користь.

Твердження відповідачів про недоведеність факту спричинення моральної шкоди спростовуються відповідними ухвалами слідчих суддів, якими установлено протиправну відмову вносити відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР, вживати заходи щодо його ефективного провадження та подальше закриття провадження у спосіб, який вочевидь для заявника демонструє ігнорування її доводів, не можна вважати справедливою сатисфакцією.

При цьому апеляційний суд приймає до уваги позицію Верховного Суду, сформовану у справі №464/3789/17 від 10.04.2019, за змістом якої порушення прав людини чи погане поводження з нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставини справи, повинен установити, чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, установити причинно-наслідковий зв`язок і визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

У спірних правовідносинах факт тривалого порушення прав позивача та спричинення їй моральної шкоди є доведеними, а розмір відшкодування враховує важливість для позивача питань, із якими вона зверталася до відповідачів для вирішення, а також принципи розумності та справедливості, загальнолюдських принципів та суспільної моралі.

Доводи апеляційної скарги відповідачів із посиланням на відповідні постанови Верховного Суду про те, що скасування судом процесуальних рішень слідчого (прокурора) про закриття кримінального провадження не є безумовною підставою для висновку про порушення прав позивача, колегія суддів відхиляє. Оскільки у цій справі правовою підставою для відшкодування шкоди є не факт скасування процесуальних рішень, а саме, систематичне прийняття відповідних рішень без проведення згідно з вимогами КПК України перевірки заяви позивачки, надмірне тривале досудове розслідування кримінального провадження, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідних посадових осіб відповідачів, та має наслідком наявність у позивача права на відшкодування моральної шкоди.

Стосовно заперечень Головного управління Національної поліції в Харківській області проти врахування судом як належного доказу висновку фахівця в галузі психології №2020/06/27 від 27.06.2020, колегія суддів зазначає, що відповідний висновок не був врахований судом першої інстанції при визначенні розміру моральної шкоди, який визначався судом самостійно, виходячи із внутрішнього переконання на підставі оцінки наявних в матеріалах справи доказів і обставин справи, а також систематичності незаконних дій відповідача, кожний випадок яких позивач був змушений оскаржувати в судовому порядку, що потребувало від нього додаткових зусиль.

І хоча на підставність позову та розмір моральної шкоди, постановленої до стягнення, відповідні доводи відповідача не впливають, колегія суддів погоджується із посиланнями відповідача про відсутність підстав для компенсації на користь позивача, в порядку ст.141 ЦПК України, витрат на проведення експертного дослідження

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Із огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга Харківської обласної прокуратури задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга Головного управління Національної поліції в Харківській області підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанцій зміні, в частині розподілу судових витрат, із ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у стягненні із Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 33,82 грн. витрат на проведення експертного дослідження №2020/06/27 від 27.06.2020.

Керуючись ст.ст.367, 368,374, ст.376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14 вересня 2021 року змінити в частині розподілу судових витрат.

У стягненні із Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 33,82 грн. витрат на проведення експертного дослідження №2020/06/27 від 27.06.2020 відмовити.

В іншій частині рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27.10.2022.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак