Справа № 366/1456/22
Провадження № 2/366/440/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2022 року смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі головуючої судді Слободян Н.П., за участю секретаря судового засідання Німченко Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду смт. Іванків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування, виконавчий комітет Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та третьої особи про позбавлення батьківських прав, в якому просив позбавити відповідача, ОСОБА_2 , батьківських прав відносно їх спільної неповнолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та залишити дитину на своєму утриманні.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та відповідачем укладено шлюб 16.11.2007 року. Спільне життя подружжя не склалось та вони розлучились. Після розірвання шлюбу позивач дізнався, що відповідач вагітна його сином, ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач та відповідач за спільною згодою займались вихованням дитини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивача та відповідача народилась дочка, ОСОБА_3 .

Після народження дочки між сторонами не виникало розбіжностей стосовно виховання спільних дітей, однак згодом, відповідач почала всю увагу приділяти сину, а з початком пандемії, фактично припинила виконувати батьківські обов`язки по догляду за дочкою.

У травні 2022 року, у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, відповідач погодилась вивезти дітей в безпечне місце за кордон, а саме до Ірландії, звідки дочка постійно телефонувала батьку (позивачу) та скаржилась на те, що мати (відповідач) взагалі перестала звертати на неї увагу, залишала її саму в будинку, де вони проживали, через що дочці було страшно. В телефонних розмовах відповідач говорила позивачу про те, що «в Ірландську школу дочку не записала і не планує, так як возити дітей в різні місця їй не зручно, їй потрібно займатись собою, а мала (дочка) може посидіти вдома і нічого з нею не станеться».

Позивач зазначає, що такого роду різне ставлення до спільних дітей зі сторони відповідача є неприпустимим. Відповідач ухиляється від виконання покладених на неї законом батьківських обов`язків відносно дочки, зокрема: не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини; не спілкується з дитиною для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та духовних цінностей; не сприяє засвоєння дитиною загальноприйнятих норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та не створює умови для отримання дитиною освіти.

Дитина перебуває на повному утриманні позивача. Позивач просить позбавити відповідача батьківських прав та залишити дочку на своєму утриманні.

Рух справи

14.09.2022 року позовна заява надійшла до суду.

15.09.2022 року ухвалою судді відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 23.09.2022 року.

Позиції сторін

Позивач у судове засідання не з`явився. Про дату та час судового засідання повідомлявся вчасно та належним чином. Направив до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явилась. Про дату та час судового засідання повідомлялась вчасно та належним чином. Подала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі. Позовні вимоги позивача підтримала повністю.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився. Про дату та час судового засідання повідомлявся вчасно та належним чином. Направив до суду висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Іванківської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 .

Встановлені судом обставини справи та застосовані норми права

Керуючись ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести судове засідання без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України.

Судом встановлено, що 03.02.2019 року позивач та відповідач розірвали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого від 03.02.2019 року відділом реєстрації актів цивільного стану Іванківського районного управління юстиції Київської області, про що зроблено актовий запис за № 8. Після розірвання шлюбу відповідачу присвоєно прізвище ОСОБА_5 .

Позивач та відповідач є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 14.09.2022 року Іванківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що зроблено актовий запис за № 151.

Позивач проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач проживає в селищі Баллінтуббер, графство Майо, Ірландія.

У висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Іванківської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , затвердженому рішенням виконавчого комітету Іванківської селищної ради від 19.09.2022 року № 219, зазначено, що комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті заслухано батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дочки ОСОБА_4 . Батько та матір не заперечують щодо такого позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , позовні вимоги підтримують. Крім цього, батьки запевнили, що не перешкоджатимуть вільному спілкуванні брата та сестри: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Згідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 16.09.2022 року, матір здоров`ям дитини не цікавиться. Згідно довідки Іванківського ліцею № 1 від 16.09.2022 року № 1617, матір не створює умов для отримання дитиною повної загальної середньої освіти. Комісією зроблено висновок стосовно того, що ОСОБА_2 самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї дочки ОСОБА_4 , зокрема виявляє небайдужість та безвідповідальність, не бере участі у вихованні дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, медичний догляд, лікування, навчання, не займається її шкільним життям. Орган опіки та піклування, виконавчий комітет вважає, що для охорони життя, здоров`я, прав та законних інтересів дитини, ОСОБА_2 слід позбавити батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_4 .

Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України).

Частиною 2 ст. 1 Конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 року № 69-V, визначено, що предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 12 зазначеного закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися.

Проте, основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, від 16 липня 2015 року).

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 статті 164 СК України.

Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення цього пункту дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому, питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що відповідач не виконує покладених на неї законом обов`язків щодо виховання своєї дитини, а саме: безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків, не піклується про свою дитину, не цікавиться її життям, що свідчить про дійсне ухилення (свідоме самоусунення) її від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Вирішуючи цей спір, суд враховує висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Іванківської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , а також обставину визнання позовних вимог відповідачем, та приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Судом достовірно встановлено, що малолітня дочка залишається тривалий час без батьківського піклування зі сторони матері ОСОБА_2 .

Вирішуючи питання про влаштування дитини, батьки якої позбавлені батьківських прав, суд керується ст. 167 СК України.

Згідно ч. 3 ст. 167 СК України дитина за бажанням другого з батьків може бути передана йому.

Враховуючи, що позивач у позовній заяві просив залишити малолітню дочку ОСОБА_4 на його утриманні, суд приходить до висновку про передачу дитини позивачу, ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У позовній заяві позивач просив судові витрати покласти на нього, а тому, суд приходить до висновку про залишення судових витрат за позивачем.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 18, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 351, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно її малолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Малолітню дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передати на утримання її батьку, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення (23.09.2022 року).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 23.09.2022 року.

Повне найменування сторін

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 Зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: селище Баллінтуббер, графство Майо, Ірландія. РНОКПП: НОМЕР_4 ).

Суддя Н.П. Слободян