КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 372/4137/21 Головуючий у суді першої інстанції: Зінченко О.М.
Номер провадження: 22-ц/824/7492/2022 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

розглянув у порядку письмового провадження в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гаро Ганна Олександрівна на рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дітей, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась в Обухівський районний суд Київської області із позовом в якому просила стягнути з ОСОБА_1 (далі - відповідач) 45 000 грн., що складає половину вартості фактично понесених витрат на оплату перебування доньки ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , в освітньому центріLischool та 2 923,48 грн., що складає половину вартості фактично понесених витрат на оплату харчування сина ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що відповідач є батьком двох неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 , які перебувають на її утриманні. Донька ОСОБА_5 , в зв`язку з затримкою психічного розвитку, перебувала на навчанні в освітньому центрі Lischool з вересня 2020 року по червень 2021 року, яке є платним і нею особисто, без допомоги відповідача за навчання доньки було сплачено 90 000 грн. Після перебування в освітньому закладі, стан дитини покращився, що підтверджується її характеристикою.

Син ОСОБА_6 , перебуває на навчанні в дошкільному закладі освіти № 583. За його харчування в вказаному закладі, за період навчання - з вересня 2020 року по жовтень 2021 року вона сплатила 5 846,97 грн.

Так як з вересня 2020 року, на розвиток дітей нею понесені додаткові витрати, відповідач участі у додаткових витратах на дітей не приймає, тому вона звернулась до суду з вказаним позовом про стягнення з ОСОБА_1 на її користь, половину вартості фактично понесених витрат.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 24 січня 2022 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дітей задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , додаткові витрати на утримання доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 45 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , додаткові витрати на утримання сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2 923,48 грн.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Гаро Г.О., оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просив рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 січня 2022 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції при розгляді справи, порушено норми процесуального права щодо принципів диспозитивності і змагальності, в рішенні суду не надано оцінки доказам, наданим відповідачем при подачі відзиву на позовну заяву.

Звертає увагу на те, що позивач безпідставно включила до додаткових витрат на дитину - сина ОСОБА_6 , 2015 року народження, витрати на харчування, так як дитина відвідує звичайний дитячий садок і харчування входить до базових потреб дитини, які забезпечуються, в тому числі і сплаченими ним аліментами на дітей. Доказів погіршення стану здоров`я, відносно сина ОСОБА_6 , 2015 року народження позивачем не надано.

Вважає безпідставними посилання ОСОБА_1 на необхідність у додаткових витратах на доньку ОСОБА_5 , яка, як встановив суд першої інстанції у судовому рішенні, в зв`язку з затримкою психічного розвитку, перебувала на навчанні в освітньому центрі Lischol з вересня 2020 року по червень 2021 року, що підтверджується копією довідки. Проте, зазначена у позові і рішенні суду довідка, у матеріалах справи відсутня.

Зазначивши у рішенні суду, що витрати позивача, пов`язані з перебуванням доньки ОСОБА_5 на навчанні в освітньому центрі Lischool та перебуванням сина ОСОБА_6 у дошкільному навчальному закладі освіти № 583 є доведеними і такими, що викликані особливими обставинами, суд дав невірну оцінку доказам, наданим ОСОБА_2 на підтвердження вказаних обставин.

Вказує, що позивачем на підтвердження затримки психічного розвитку доньки ОСОБА_5 , не надано жодної медичної довідки, витягу з історії хвороби дитини чи висновку експертів, судом не надано належної оцінки Договору про надання інформаційно-консультативних послуг від 01 вересня 2020 року (далі - Договір), укладеного з ФОП ОСОБА_7 , із змісту якого не вбачається, що освітній центр Lischool є спеціальним закладом освіти, корекційним закладом і має відношення до лікування розладів розвитку у дітей.

В апеляційній скарзі звертає увагу щодо того, що у п.3.1.11 Договору зазначено про те, що працівники простору не надають медичної допомоги, не лікують і не ставлять діагнози, що надана позивачем копія психолого-педагогічної характеристики ОСОБА_5 є неналежним доказом на підтвердження затримки психічного розвитку дитини.

Також звертає увагу на недоведеність понесення позивачем витрат у сумі 90 000 грн. за перебування доньки ОСОБА_5 у освітньому центрі Lischool з вересня 2020 року по червень 2021 року. Так, питання розміру оплати визначається сторонами шляхом підписання додаткової угоди, що додається до Договору згідно п.5.1 Договору, проте, вказана додаткова угода до Договору між ОСОБА_2 і ФОП ОСОБА_7 від 01 вересня 2020 року позивачем не надана, а наявні у справі товарні чеки на загальну суму 90 000 грн. жодним чином не підтверджують що саме ОСОБА_2 є платником за відповідними документами і що ці кошти були сплачені та надійшли на рахунок ФОП ОСОБА_7 .

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 не скористалась.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення додаткових витрат на дітей у розмірі 47 923,48 грн.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є обгрунтованою і підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що витрати позивача, пов`язані з перебуванням доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на навчанні в освітньому центрі Lischool та перебуванням сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на навчанні в дошкільному закладі освіти № 583 є доведеними та такими, що викликані особливими обставинами, оскільки дані витрати зумовлені станом здоров`я дітей а тому, ОСОБА_1 - відповідач у справі, зобов`язаний брати участь у цих витратах. Так як позивач понесла додаткові витрати на доньку ОСОБА_5 і сина ОСОБА_6 у загальному розмірі 95 846,97 грн. 97, тому, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню додаткові витрати на утримання доньки та сина в розмірі половини вартості фактично понесених ОСОБА_2 витрат, що становить 47 923,48 грн.

Проте, із вказаними висновками Обухівського районного суду Київської області, колегія суддів не погоджується, виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 березня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 221 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с.7).

Під час перебування у шлюбі, в сторін народилися діти - донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом із ОСОБА_2 (а.с.8-9).

Донька ОСОБА_5 має затримку психічного розвитку, в зв`язку з чим, перебувала на навчанні в освітньому центрі Lischool з вересня 2020 року по червень 2021 року, що підтверджується копією довідки. Перебування дитини в освітньому закладі було платне, за що, ОСОБА_2 особисто, без допомоги відповідача сплачено 90 000 грн. Після перебування в освітньому закладі, стан дитини покращився, що підтверджується копію психолого-педагогічної характеристики.

Син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на навчанні в дошкільному закладі освіти № 583, в зв`язку з чим, позивачем було сплачено за його харчування з вересня 2020 року по жовтень 2021 року 5 846,97 грн.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1 - 3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин, підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Розмір додаткових витрат на дитину, повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад: витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Статтями 77, 79, 80 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається із матеріалів справи, на підтвердження особливих обставин у доньки ОСОБА_5 , а саме: хвороби, у вигляді затримки психічного розвитку, позивач посилалась у позовній заяві на довідку (а.с.2), копію психолого-педагогічної характеристики ОСОБА_5 , а у відповіді на відзив на позовну заяву, на Договір про надання інформаційно-консультаційних послуг від 01 вересня 2020 року (а.с.142-147).

У даному Договорі про надання інформаційно-консультаційних послуг від 01 вересня 2020 року, укладеному між ФОП ОСОБА_7 (Виконавець) і ОСОБА_2 , яка представляє інтереси ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначено, що Виконавець надає можливість відвідувати заняття у Lischool - освітній простір з 01 вересня 2020 року по 31 серпня 2021 року включно.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що Виконавець організовує у LISСHOOL - приватний неформальний освітній простір, який надає свободу вибору занять, майстерок і активностей для дітей 5-15 років.

З п.1.3 Договору вбачається, що Lischool - не є закладом дошкільної чи загальної середньої освіти і не видає ніяких документів, які свідчать про рівень навчальних знань, умінь і навичок дітей: табель, атестат тощо.

За змістом п.3.1.11 Договору, замовник має знати, що працівники простору не надають медичної допомоги, не лікують і не ставлять діагнози.

Отже, проаналізувавши зміст Договору про надання інформаційно-консультаційних послуг від 01 вересня 2020 року, укладеного між позивачем і ФОП ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до висновку, що цей доказ не є належним, достовірним і достатнім на підтвердження затримки психічного розвитку у доньки сторін ОСОБА_5 .

Що стосується посилань позивача у позові на довідку щодо того, що донька ОСОБА_5 , в зв`язку з затримкою психічного розвитку перебувала на навчанні в освітньому центрі Lischool з вересня 2020 року по червень 2021 року, і нею особисто, за навчання доньки, без допомоги відповідача, сплачено 90 000 грн., не може бути прийнято до уваги, так як в матеріалах справи вказана довідка відсутня.

Копія психолого-педагогічної характеристики ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підписана ФОП ОСОБА_7 без дати, а за відсутності інших доказів про фаховий рівень ФОП ОСОБА_7 в галузі медицини - неврологія, також не може вважатись доказом на підтвердження затримки психічного розвитку у доньки ОСОБА_5 .

Будь-яких інших медичних документів: довідок, витягів із історії хвороби, тощо, які підтверджують затримку психічного розвитку у доньки ОСОБА_5 позивачем не надано.

Обгрунтованими також є доводи апеляційної скарги щодо недоведеності понесення позивачем витрат в сумі 90 000 грн., за перебування доньки ОСОБА_5 в освітньому центрі Lischool з вересня 2020 року по червень 2021 року.

Згідно п.5.1 Договору, розмір плати за надання послуги та строки її внесення визначаються Сторонами шляхом підписання Додаткової угоди, що додається до Договору та є його невід`ємною частиною.

У п.5.2 Договору вказано: плата за надання послуги вноситься в строки та розміри, встановлені Додатковою угодою до даного Договору шляхом перерахування відповідної суми Замовником на поточний рахунок Виконавця. Днем оплати вважається день надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця (а.с.145).

Як вбачається із справи, Додаткову угоду до Договору, якою визначено розмір плати за надання послуг, відповідні квитанції, банківські виписки про надходження від платника ОСОБА_2 на рахунок ФОП ОСОБА_7 коштів, позивачем до справи не надано.

В наданих позивачем копіях товарних чеків, виданих ФОП ОСОБА_7 , від 01 вересня 2020 року, від 03 жовтня 2020 року, від 02 листопада 2020 року, від 03 грудня 2020 року, від 05 січня 2021 року, від 03 лютого 2021 року, від 03 березня 2021 року, від 02 квітня 2021 року, від 01 травня 2021 року, від 02 червня 2021 року, відсутні відомості, що платником є ОСОБА_2 за надання послуг для ОСОБА_5 .

За вказаних обставин, витрати позивача в сумі 90 000 грн., за перебування доньки ОСОБА_5 в освітньому центрі Lischool з вересня 2020 року по червень 2021 року в установленому законом порядку є недоведеними.

Крім того, аналіз змісту Договору про надання інформаційно-консультаційних послуг від 01 вересня 2020 року, укладеного між ОСОБА_2 і ФОП ОСОБА_7 свідчить про те, що вибір позивачем вказаного закладу для навчання доньки ОСОБА_5 не було погоджено із відповідачем, як батьком дитини, що є порушенням вимог, передбачених ст.ст.141, 157 СК України.

Так, у розділі 9 Договору у графі: Батько, відомості не заповнені.

Інших доказів щодо погодження направлення доньки ОСОБА_5 на навчання в освітньому центрі Lischool з вересня 2020 року по червень 2021 року із батьком дитини - ОСОБА_1 , позивачем не надано.

Саме до такого висновку щодо належного обгрунтування додаткових витрат а також вибору навчального закладу за погодженням з обома батьками дитини і з урахуванням їх фінансових можливостей наголошено Верховним Судом у постанові від 09 вересня 2019 року при розгляді справи №34/5315/18, провадження № 61-6722св19 із аналогічних правовідносин в якій зазначено, що позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини у приватній школі-садочку «Перша ластівка» при наявності можливості отримання дитиною безкоштовної середньої освіти, гарантованої державою, та не навела мотивів вибору освітнього закладу, що зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини.

Отже, враховуючи встановлені при апеляційному розгляді обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що позивачем відповідно до вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України не доведено наявність особливих обставин - затримку психічного розвитку у доньки ОСОБА_5 як підставу для стягнення додаткових витрат з батька на утримання дитини та понесені позивачем витрати в сумі 90 000 грн. за її навчання в освітньому центрі Lischool, з вересня 2020 року по червень 2021 року.

Помилковими також є висновки суду першої інстанції щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2 923,48 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги в цій частині, позивач, як на особливі обставини, посилалась на те, що син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на навчанні у дошкільному закладі освіти № 583, в зв`язку з чим, нею було сплачено за його харчування, з вересня 2020 року по жовтень 2021 року кошти, в сумі 5 846,97 грн.

Проте, харчування дитини, зокрема і у звичайному дошкільному закладі освіти № 583 відноситься до базових потреб дитини і не пов`язане із розвитком здібностей чи специфічним лікуванням дитини, тобто, не відноситься до особливих обставин, визначених ст. 185 СК України щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину.

Відповідно до Порядку здійснення органами опіки і піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затвердженим наказом Мінсоцполітики України № 1713 від 15 листопада 2018 року, при перевірці цільового використання аліментів, у разі, якщо розмір аліментів, що сплачується на дитину, не перевищує розміру двох прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку (на кожну дитину), оцінюється рівень забезпечення базових потреб дитини, а саме: забезпечення харчуванням, необхідними ліками у разі потреби, одягом та взуттям відповідно до сезону, іграшками та іншими засобами для розвитку та навчання дитини відповідно до її віку.

Витрати на харчування неповнолітнього сина ОСОБА_6 покриваються відповідачем за рахунок сплачуваних ним аліментів на дітей, які стягуються за рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02 листопада 2021 року.

Так, 24 листопада 2021 року відповідачем на рахунок Ржищівського МВ ДВС було сплачено 13 219,50 грн. аліментів на користь ОСОБА_2 (а.с.46), 03 грудня 2021 року ОСОБА_1 сплачено на користь позивача аліменти у розмірі 2 805 грн. (а.с.47).

Відповідач також у добровільному порядку сплачував за харчування сина ОСОБА_6 у дитячому садочку, що підтверджується квитанціями від 12 жовтня 2020 року, від 13 листопада 2020 року, від 27 лютого 2021 року (а.с.49-51).

Відповідна правова позиція в частині того, що харчування дитини не належить до додаткових витрат, підтверджується висновком Верховного Суду, який викладено у постанові від 01 квітня 2019 року, у справі № 233/3518/17 із аналогічних правовідносин, з якої вбачається, що наявність таких додаткових витрат має довести той з батьків, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини в якості аліментів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено наявність і розмір додаткових витрат на харчування дитини у зв`язку з її хворобою. Зокрема, різницю у вартості між звичайним і дієтичним харчуванням (основою дієти «Стіл № 5» є лише особливий спосіб обробки продуктів щоденного харчування), та правильно виходили з того, що щоденне харчування дитини у такому випадку не може вважатись особливою обставиною, яка потребує додаткових витрат з боку іншого з батьків у розумінні статті 185 СК України, оскільки такі витрати повинні покриватись за рахунок аліментів, які стягуються з відповідача.

На наявність інших особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батька на утримання дітей: доньки ОСОБА_5 і сина ОСОБА_6 , позивач у позові не посилалась.

Оскільки судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, є недоведеними, порушено норми матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 січня 2022 року скасуванню із ухваленням у справі нового судового рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позову за необгрунтованістю і недоведеністю позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також посилається на те, що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції поніс витрати по сплаті судового збору в сумі 1 362 грн. та на правову допомогу у розмірі 16 000 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Крім цього, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

В приписах ч.ч.1-6 ст.137 ЦПК України вказано, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем, попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які він очікує понести в зв"язку з розглядом справи, у відзиві не визначено.

На підтвердження розміру понесених витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, представник ОСОБА_1 - адвокат Гаро Г.О. надала суду Додатковий договір № 1 до Договору про надання правничої допомоги № 05/2022 від 18 квітня 2022 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Гаро Г.О., в якому відображено опис наданих послуг із визначенням їх вартості та копію квитанції № 0.0..1 від 21 квітня 2022 року про перерахування ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_10 16 000 грн., за надання адвокатських послуг (а.с.206-207).

Отже, вказаним Додатковим договором № 1 між відповідачем і його адвокатом врегульовано витрати на професійну правничу допомогу на стадії апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Апеляційний суд вважає, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Проаналізувавши наведений у апеляційній скарзі та Додатковому договорі № 1 від 18 квітня 2022 року детальний опис робіт (наданих послуг) адвокатом Гаро Г.О., апеляційний суд вважає, що відображена цим Договором інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом відповідача роботи (наданих послуг) не в повній мірі відповідає критерію розумності, часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт.

Так, такий вид адвокатських послуг як виїзд адвоката в суд для ознайомлення із матеріалами справи у суді, матеріалами цивільної справи не підтверджується.

В п.1.3 Додаткового договору № 1 вказано, що формування попередньої правової позиції та розробка стратегії щодо захисту прав та інтересів клієнта, підготовка апеляційної скарги на рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 січня 2022 року становить 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Враховуючи викладене, на думку апеляційного суду, вимоги представника ОСОБА_1 - адвоката Гаро Г.О., про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000 грн. не є співмірними із наданими послугами на стадії апеляційного розгляду справи, у зв`язку з чим, та з врахуванням фактично виконаних послуг по підготовці, складенню апеляційної скарги в інтересах ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції, підлягають зменшенню до 10 000 грн.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 362 грн.

Керуючись ст.ст.367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гаро Ганна Олександрівна, задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 січня 2022 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дітей.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: О.П.Коцюрба

Судді: І.М.Білич

Т.А. Слюсар