___________ МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ___ ________
Пр. №2-з/521/187/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Сегеда О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 , про витребування майна з чужого незаконного володіння,

встановила:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 , про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11 липня 2019 року за заявою ОСОБА_1 від 09 липня 2019 року було накладено арешт на транспортний засіб марки «BMW», модель 520, чорного кольору, типу легковий седан, 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29 липня 2019 року цивільну справу передано до Тернопольського міськрайонного суду Тернопільської області для розгляду за підсудністю.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року вищевказану ухвалу суду скасовано, справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25 вересня 2019 року у вказаній справі було відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25 лютого 2021 року підготовче провадження по справі було закрите, справа призначена до судового розгляду.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 26 вересня 2022 року №52 змінив територіальну підсудність судових справ на Малиновський районний суд м. Одеси.

14 жовтня 2022 року позивачем через систему «Електронний суд» було надано клопотання про забезпечення позову, в обґрунтування якого останній зазначив, що він є власником автомобіля марки «BMW», модель 520, чорного кольору, типу легковий седан, 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , однак цим транспортним засобом, всупереч його волі, заволоділа інша особа.

Вказував, що на виконання ухвали Херсонського міського суду Херсонської області, (справа №766/12539/19, провадження 2/766/3543/21) від 23 вересня 2021 року Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Тернопільській області, ТСЦ МВС №6141 було проінформовано, що відповідно ЄДР Т3 власником транспортного засобу BMW 520, 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 , VIN № НОМЕР_1 є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , який станом на 18 липня 2019 року (на момент здійснення реєстрації Т3) був зареєстрований у АДРЕСА_1 .

Зазначив, що предметом позову є вимоги про витребування цього автомобіля на його користь, разом з тим, автомобіль, як транспортний засіб, є джерелом підвищеної небезпеки, і в процесі його експлуатації може бути пошкодженим або знищеним, здано в оренду або розібрано.

Посилаючись на викладені обставини, заявник просив суд накласти арешт на автомобіль марки «BMW 520», 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 , VIN № НОМЕР_1 чорного кольору, шляхом заборони його відчуження, розпорядження, користування та передати на відповідальне зберігання автомобіль марки «BMW 520», 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 , VIN № НОМЕР_1 чорного кольору ОСОБА_7 , паспорт серії НОМЕР_7 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями Малиновського районного суду м. Одеси від 14 жовтня 2022 року, справу було передано на розгляд судді Сегеді О.М. (а.с. 7-8)

Справа отримана суддею 17 жовтня 2022 року.

Дослідивши подану заяву, матеріали справи та надавши їм належну оцінку, суддя вважає, що заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

За положенням ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права, щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що в провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 , про витребування майна з чужого незаконного володіння.

З відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11 липня 2019 року за заявою ОСОБА_1 від 09 липня 2019 року було накладено арешт на транспортний засіб марки «BMW», модель 520, чорного кольору, типу легковий седан, 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) (а.с. 9-11).

Встановлено, що ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29 липня 2019 року цивільну справу передано до Тернопольського міськрайонного суду Тернопільської області для розгляду за підсудністю.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року вищевказану ухвалу суду скасовано, справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25 вересня 2019 року у вказаній справі було відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 12-13).

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25 лютого 2021 року підготовче провадження по справі було закрите, справа призначена до судового розгляду (а.с. 14-15).

Судом встановлено, що відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 26 вересня 2022 року №52 змінив територіальну підсудність судових справ на Малиновський районний суд м. Одеси.

З матеріалів справи вбачається, що 14 жовтня 2022 року позивачем через систему «Електронний суд» було надано клопотання про забезпечення позову, в обґрунтування якого останній зазначив, що він є власником автомобіля марки «BMW», модель 520, чорного кольору, типу легковий седан, 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , однак цим транспортним засобом, всупереч його волі, заволоділа інша особа.

Отже, на даний час між сторонами по справі існує спір про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме транспортного засобу «BMW 520», 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 , VIN № НОМЕР_1 .

З матеріалів справи вбачається, що згідно відповіді регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільській області, ТСЦ МВС №6141, відповідно ЄДР Т3, власником транспортного засобу «BMW 520», 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 , VIN № НОМЕР_1 є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , який станом на 18 липня 2019 року (на момент здійснення реєстрації Т3) був зареєстрований у АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Як було судом встановлено, ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11 липня 2019 року за заявою ОСОБА_1 від 09 липня 2019 року було накладено арешт на транспортний засіб марки «BMW», модель 520, чорного кольору, типу легковий седан, 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

На даний час позивач просить накласти арешт на автомобіль марки «BMW 520», 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 , VIN № НОМЕР_1 чорного кольору, шляхом заборони його відчуження, розпорядження, користування та передати на відповідальне зберігання автомобіль марки «BMW 520», 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 , VIN № НОМЕР_1 чорного кольору ОСОБА_7 .

Отже, як встановлено судом на даний час змінився державний номер транспортного засобу марки «BMW», модель 520, чорного кольору, типу легковий седан, 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , а саме з державний номер НОМЕР_3 на державний номер НОМЕР_5 , при цьому власник не змінився.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Пунктом 1 частини 1 статті 150 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Пунктом 2 частини 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача та являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Враховуючи вищенаведене, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що таке обмеження захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає у рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Згідно ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Оскарження ухвали про скасування забезпечення позову або про заміну одного виду забезпечення іншим зупиняє виконання цієї ухвали.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України суд залежно від обставин справи може забезпечити позов повністю або частково.

Оскільки позивач звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме транспортного засобу «BMW 520», 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 , VIN № НОМЕР_1 , який значить за ОСОБА_6 на обліку по теперішній час, то суд знаходить достатніми та обґрунтованими доводи (мотиви) заяви про накладення арешту на транспортний засіб «BMW 520», 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 , VIN № НОМЕР_1 шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування, оскільки у разі невжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Отже, суд вважає, що підстави для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення (ч. 3 ст. 154 ЦПК) відсутні та зустрічне забезпечення не підлягає застосуванню.

Що стосується вимоги заявника про передачу вказаного автомобіля на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , паспорт серії НОМЕР_7 , то суд вважає, що дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки передача вказаного обладнання третій особі у разі недоведеності позовних вимог щодо витребування майна з чужого незаконного володіння буде надмірним тягарем для власника у витребуванні цього майна, враховуючи також доводи позивача про можливість пошкодження конкретних ідентифікуючих характеристик зазначеного обладнання.

Крім того, заявником не надано доказів забезпечення схоронності тимчасово вилученого майна, отже захід забезпечення позову у вигляді передачі спірного автомобіля на відповідальне зберігання громадянину ОСОБА_7 не є виправданим та не відповідає меті забезпечення позову.

За таких обставин, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволення частково, а саме в частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб «BMW 520», 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 , VIN № НОМЕР_1 шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування. В іншій частині заяви слід відмовити, оскільки передача спірного автомобіля на відповідальне зберігання громадянину ОСОБА_7 не є виправданим та не відповідає меті забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149-153, 353 ЦПК України, суддя

ухвалила:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 , про витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити частково.

Накласти арешт натранспортний засіб «BMW 520», 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 , VIN № НОМЕР_1 , зареєстрованого 18 липня 2019 року в ТСЦ МВС №6141 за громадянином ОСОБА_7 .

В інший частині заяви про забезпечення позову відмовити.

Зустрічне забезпечення не застосовувати.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали направити до Регіонального сервісного центру МВС України в Тернопільській області (вул. Стрийська, 5, с. Підгородне, Тернопільський р-н, 47715) для виконання, та сторонам у справі для відома.

Уповноважити ОСОБА_1 або його представника, за умови наявності документів, що підтверджують його повноваження, вжити необхідні заходи для виконання ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: О.М. Сегеда