Справа № 603/329/22
Провадження №2/603/157/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2022 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Галіяна І.М.

секретаря судового засідання Коцура А.В.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: адвокат Андрусенко Ігор Ярославович

відповідач: Монастириська міська рада,

предмет позову: визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст вимог та заперечень учасників справи.

Представник позивача адвокат Андрусенко І.Я. звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області в інтересах ОСОБА_1 з позовом до Монастириської міської ради, в якому просить визнати за позивачем право власності на спадкове майно, а саме на:

- житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , до якого входить одноповерховий житловий будинок під літерою «А», загальною площею 54,5 кв.м., житловою 42,6 кв.м., АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 1985 року по 1991 рік, відносився до суспільної групи колгоспний двір.

Станом на 15.04.1991 рік у вказаному будинку проживали наступні особи:

ОСОБА_2 - голова двору, дядько позивача;

ОСОБА_3 - дружина голови двору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після її смерті залишилось спадкове майно, до якого входить:

- 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , до якого входить одноповерховий житловий будинок під літерою «А», загальною площею 54,5 кв.м., житловою 42,6 кв.м., АДРЕСА_2 .

Вказану спадщину прийняв її чоловік, ОСОБА_2 , оскільки відноситься до спадкоємців за законом першої черги і проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дядько позивача, по татовій лінії ОСОБА_2 . Після його смерті залишилось спадкове майно, до якого входить:

- житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , до якого входить одноповерховий житловий будинок під літерою «А», загальною площею 54,5 кв.м., житловою 42,6 кв.м., АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , який був рідним братом батька позивача ОСОБА_2 , який мав би право на спадкове майно після смерті свого брата, проте помер раніше за нього.

Вказану спадщину прийняв позивач, оскільки відноситься до спадкоємців за законом другої черги за правом представлення свого батька і подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Звернувшись до нотаріуса для того щоб оформити спадкові права на вказане майно, нотаріусом при розгляді представлених документів, було встановлено, що відсутні правовстановлюючі документи на будинковолодіння. У зв`язку із чим нотаріус рекомендував позивачу звернутись до суду.

ІІ. Процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді Монастириського районного суду Тернопільської області Галіяна І.М. від 22.08.2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

ІІІ. Позиції сторін.

Представник позивача вважає, що саме позивач ОСОБА_1 повинен успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за законом другої черги за правом представлення, спадщину належним чином прийняв та фактично вступив в управління та користування спадковим майном.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явилася, проте представник позивача в позовній заяві просить розгляд справи проводити без його участі та без участі позивача.

Відповідач - представник Монастириської міської ради в підготовче засідання не з`явився, суду подав відзив на позовну заяву по суті справи, де вказав, що з обставинами викладеними в позові Монастириська міська рада погоджується та просить розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що 3гідно ксерокопії погосподарської книги за 1991-1995 роки встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 з 1985 року по 1991 рік відносився до суспільної групи колгоспний двір де проживали: ОСОБА_2 голова двору та ОСОБА_3 дружина голови двору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 88 років в с.Лука Монастириського району Тернопільської області померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 02.02.2021 року. Після її смерті залишилось спадкове майно, до якого входить:

- 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , до якого входить одноповерховий житловий будинок під літерою «А», загальною площею 54,5 кв.м., житловою 42,6 кв.м., АДРЕСА_2 , що підтверджується ксерокопією погосподарської книги за 1991-1995 роки, де вона зазначена як дружина голови двору.

Вказану спадщину фактично прийняв її чоловік, ОСОБА_2 , оскільки відноситься до спадкоємців за законом першої черги і проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Монастириської міської ради від 05.08.2022 року №128.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 75 років в с.Лука Монастириського району Тернопільської області помер дядько позивача, по татовій лінії ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 06.04.2022 року. Після його смерті залишилось спадкове майно, до якого входить:

- житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , до якого входить одноповерховий житловий будинок під літерою «А», загальною площею 54,5 кв.м., житловою 42,6 кв.м., АДРЕСА_2 , що підтверджується ксерокопією погосподарської книги за 1991-1995 роки.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 64 років в с.Устя-Зелене Монастириського району Тернопільської області помер рідний брат ОСОБА_2 і батько позивача ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 02.02.1996 року.

Родинні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 підтверджується:

-Копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_4 згідно якого його батьками були ОСОБА_5 батько та ОСОБА_6 мати;

-Копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_5 згідно якого його батьками були ОСОБА_5 батько та ОСОБА_6 мати.

З аналізу вищевказаних правовстановлюючих копій документів встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були рідними братами, а тому будучи живим на момент смерті ОСОБА_2 мав би право на спадкове майно яке залишилося після його смерті як спадкоємець за законом першої черги.

Позивач вважає, що він відноситься до спадкоємців за законом другої черги за правом представлення після смерті свого дядька ОСОБА_2 та батька ОСОБА_4 .

Родинні відносини між позивачем та ОСОБА_4 підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 12.03.1962 року, згідно якого батьком позивача був ОСОБА_4 .

Проте, судом встановлено, що постановою приватного нотаріуса Чортківського нотаріального округу Тернопільської області від 01.08.2022 року №59/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 який належав його дядьку ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний будинок.

Згідно відповіді нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори від 26.08.2022 року № 60/01-16 вбачається, що за заявою ОСОБА_1 заведено спадкову справу №119/2021 після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В зв`язку з відсутністю вищевказаних правовстановлюючих документів та відсутністю реєстраційних документів на право власності, ОСОБА_1 не може отримати свідоцтво про право на спадщину на вищевказане спадкове майно.

Згідно оголошення приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Садівського М.А., вул.Січових Стрільців 8 в м.Монастириська Тернопільської області, надрукованого в газеті «Вісті Придністров`я», з проханням спадкоємців ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який до дня смерті був зареєстрований та постійно проживав по АДРЕСА_1 і помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у місячний термін письмово повідомити приватного нотаріуса про свій намір щодо спадкування після смерті ОСОБА_2 , а саме про факт прийняття, або не прийняття спадщини, після смерті спадкодавця, або з`явитись особисто по вищевказаній адресі.

V. Джерела права й акти їх застосування.

Визначаючись із заявленою вимогою щодо права позивача ОСОБА_1 на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд враховує наступне.

Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

Як було встановлено в судовому засіданні житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 1985 року по 1991 рік, відносився до суспільної групи колгоспний двір.

Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Його створення і діяльність врегульовувалось положеннями ст.ст. 120-127 ЦК Української РСР 1963 року..

Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 120 ЦК Української РСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а ч. 2 ст. 123 цього Кодексу визначала, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

15.04.1991 року набув чинності Закон України від 07.02.1991 року №697-ХІІ «Про власність» , яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 6 постанови від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Станом на 15.04.1991 рік у вищевказаному будинку проживали та були зареєстровані наступні особи:

ОСОБА_2 - голова двору, дядько позивача;

ОСОБА_3 - дружина голови двору, яким належало по 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

1/2 вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями яка належала ОСОБА_3 фактично прийняв її чоловік ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач вважає, що він є спадкоємцем за законом другої черги за правом представлення після смерті свого батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 так як був рідним братом спадкодавця ОСОБА_2 і мав би право на спадкове майно за законом першої черги.

Статтею 1266 ЦК України визначені правила спадкування за правом представлення. Згідно з нормами зазначеної статті спадкоємцями за правом представлення можуть бути: внуки, правнуки спадкодавця, прабаба, прадід спадкодавця, племінники, двоюрідні брати та сестри спадкодавця.

Спадкування за правом представлення має місце за умови, якщо:

а) спадкодавець не склав заповіт або останній у встановленому порядку визнаний недійсним;

б) спадкоємець за законом помер до відкриття спадщини, тобто до дня смерті спадкодавця або одночасно в один день із ним;

в) спадкоємець, якого представляють, за свого життя не втратив права на спадщину як негідний.

Чинним законодавством спадкування за правом представлення надано не лише онукам та правнукам (як це мало місце за ЦК УРСР), а й прабабі, прадіду, племінникам, двоюрідним братам та сестрам, тобто родичам третього-четвертого ступеня споріднення. До спадкування за правом представлення закликаються саме згадані вище особи, а не їх нащадки.

Онуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

При спадкуванні за правом представлення також зберігається черговість закликання до спадщини.

Дітям сина, тобто онукам спадкодавця, як і дітям брата, тобто племінникам спадкодавця, законодавець надає право отримати спадщину в порядку представлення. Та в цьому випадку до спадкування будуть закликані діти сина (онуки спадкодавця), оскільки їх загиблий батько - син спадкодавця - належить до спадкоємців першої черги, а брат загиблого спадкодавця - до спадкоємців другої черги. Племінники за цих обставин нікого не представляють, оскільки їх батько, якщо б він був живим, до спадкування не закликався б.

Отже, у відповідності до ст. 1262 ЦК України позивач ОСОБА_1 має право на спадкування як спадкоємець за законом другої черги за правом представлення так як є племінником спадкодавця ОСОБА_2 , що був рідним братом батька позивача ОСОБА_4 , який, якщо б він був живим, відносився б до спадкоємців першої черги за законом.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, позивач не може отримати свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Садівського М.А. від 01.08.2022 року №59/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок.

Правовою позицією, що висловлена Верховним Судом України по справі №6-137цс13 визначено, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. З 1966 року питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадян права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали.

Згідно технічного паспорта, житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , був побудований в 1964 році.

Згідно п.43 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127 (в редакції постанови КМУ від 23.08.2016 року №553), для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані:

1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги;

2) виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

З листа Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» вбачається, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючі документи відсутні, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.

При цьому в положенні п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Отже судом встановлено, що відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стали причиною неможливості оформлення спадкових прав на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 в нотаріальній конторі.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було пред`явлено, а ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину, тому є підстави визнати за ним право власності на спадкове майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачем на спадкове майно.

На підставі вищевикладеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд дійшов висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок з надвірними будівлями.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст. 392, 1216, 1218, 1220, 1222, 1223, 1262, 1268 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов представника позивача адвоката Андрусенка Ігоря Ярославовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Монастириської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно а саме, на:

- житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , до якого входить одноповерховий житловий будинок під літерою «А», загальною площею 54,5 кв.м., житловою 42,6 кв.м., АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі ухвалення рішення за відсутності учасників справи протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення чи ухвалення рішення за відсутності учасників справи або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення..

Повний текст судового рішення складено 21.10.2022 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_7 ), проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 .

Представник позивача: адвокат Андрусенко Ігор Ярославович, (Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №701 від 27.04.2012 року, Ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВО №1038819 від 03.08.2022 року), адреса зареєстрованого робочого місця: вул.С.Бандери №1 м.Монастириська Чортківський район Тернопільська область.

Відповідач: Монастириська міська рада, (Код ЄДРПОУ 0458433), юридична адреса місцезнаходження відповідача: вул.Шевченка №19 м.Монастириська Чортківський район Тернопільська область.

Суддя І. М. Галіян