Справа № 461/4678/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/811/1445/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Колич Х.Б.

за участю: ОСОБА_1 та її представника

ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_5 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», треті особи Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, Львівське комунальне підприємство «Княже місто», Галицька районна адміністрація Львівської міської ради про звільнення самовільно захопленого приміщення, усунення перешкод у користуванні горищем, зобов`язання приведення технічного паспорту в належний стан,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулася в суд із позовом до відповідачів та просила: зобов`язати ОСОБА_3 звільнити самовільно захоплений технічний поверх (горище) будинку АДРЕСА_1 та привести цей технічний поверх (горище) у попередній стан шляхом відновлення перекриття між квартирою АДРЕСА_2 та в подальшому не чинити перешкод іншим співмешканцям будинку у користуванні вказаним технічним поверхом (горищем) в порядку, визначеному чинним законодавством України; зобов`язати Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» привести технічний паспорт квартири АДРЕСА_2 в належний стан, шляхом внесення відомостей щодо висоти приміщень 3,20 м.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_3 , а відповідач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2 , яка межує із квартирою АДРЕСА_4 . Зазначає, що внаслідок самовільного збільшення висота приміщень у квартирі АДРЕСА_5 становить 6,25 м, що засвідчується даними технічного паспорта від 29.10.2015. Доказом збільшення висоти квартири, на думку позивачки, слугує технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 , виданий Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації (реєстраційний номер 13768) від 23.07.1995, серед технічних характеристик квартири в якому було вказано дані щодо висоти приміщень, яка становила 3,20 м, а площа квартири 32,6 кв.м. Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.07.2016 №63209149 площа квартири не змінилась та становить 32,6 кв.м. Житловий будинок по АДРЕСА_1 є пам`яткою архітектури місцевого значення, охоронний №289, рішення Львівського облвиконкому №381 від 05.07.1985, незважаючи на що, роботи по приєднанню горищного приміщення були здійснені співвласником квартири АДРЕСА_5 без відома державних органів охорони пам`яток, а в управління архітектури департаменту містобудування протягом 2010-2015 років вихідні дані на проектування щодо реконструкції з приєднанням горища за вказаною адресою не надходили. Як стало відомо позивачці, ЛКП «Княже місто» було складено акт-попередження про самовільний демонтаж стелі та влаштування нового перекриття на висоті 6,25 м у квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_3 №706 від 30.10.2015. Відтак, покликаючись на норми ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321, ст. 355, ч. 2 ст. 382 ЦК України, п. 19 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. №572 «Про механізм впровадження Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"» (Із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 17 травня 1994 року №316), ст.ст. 1, 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», роз`яснення, надані в Рішенням Конституційного Суду України від 02.03.2004 №4-рп/2004 у справі №1-2/2004 про офіційне тлумачення положень п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків), ч. 2 п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», п.п. 1.4.1, 3.1.2, 3.2.4, 3.2.7 «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 за №76, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України за №927/11207, - вважає, що збільшення висоти квартири АДРЕСА_2 було незаконним, оскільки відбулося без необхідної згоди співвласників багатоквартирного будинку, зокрема і її, ОСОБА_1 , адже висота даної квартири могла бути збільшена не інакше як за рахунок площі горища (приєднання горища), а горище у свою чергу знаходиться у спільній сумісній власності всіх мешканців багатоквартирного будинку. Таким чином, з огляду на зазначені обставини справи та правове обґрунтування позову просить такий задовольнити повністю.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 12 квітня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», треті особи Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, Львівське комунальне підприємство «Княже місто», Галицька районна адміністрація Львівської міської ради про звільнення самовільно захопленого приміщення, усунення перешкод у користуванні горищем, зобов`язання приведення технічного паспорту в належний стан відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 .

В апеляційних скаргах посилаються на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважають, що роботи по приєднанню горищного приміщення були здійснені співвласником квартири АДРЕСА_2 без відома державних органів охорони пам`яток, в управлінні архітектури департаменту містобудування протягом 2010-2015 років вихідні дані на проектування щодо реконструкції з приєднанням горища за вказаною адресою не надходили. Зазначають, що збільшення висоти квартири АДРЕСА_2 було незаконним, оскільки таке відбулося без необхідної згоди співвласників багатоквартирного будинку, зокрема ОСОБА_1 , оскільки висота даної квартири могла бути збільшена лише за рахунок площі горища (приєднання горища), яке знаходиться у спільній сумісній власності всіх мешканців багатоквартирного будинку. Звертають увагу, що між даними технічного паспорта й поверхового плану на квартиру АДРЕСА_5 , складеного Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 23.07.1995, та технічного паспорта на вказану квартиру, виготовленого ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 29.10.2015, є суперечності, що було проігноровано районним судом. Просять рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 просили апеляційні скарги задовольнити, покликаючись на доводи, викладені у скаргах. Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 просив апеляційні скарги залишити без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомили, тому розгляд справи проводиться в їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що скарги слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не відповідає.

Судом установлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 , 1911-1913 р.р. побудови (1898 року побудови - за іншими даними, зокрема, технічного паспорта на будівлю по АДРЕСА_6 , складеного Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 26.11.1968) є пам`яткою архітектури та містобудування місцевого значення згідно з рішенням Львівського облвиконкому від 05.07.1985 за №381 «Про взяття під охорону держави споруд Львівської області, що мають наукову, історичну, містобудівельну і художню цінність»», охоронний №289. Перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради на підставі рішення Галицького (Ленінського) райвиконкому м. Львова за №222 від 14.04.1987.

Позивач є співвласником квартири АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_7 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24.07.2013, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кушнерик Н.П. та зареєстрованого в реєстрі за №707 (т. 1, а.с. 48, 49).

У технічному паспорті на квартиру АДРЕСА_8 , виготовленому Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (Інвентаризаційна справа №932) станом на 29.10.2015, тобто після набуття квартири у власність ОСОБА_3 , зазначено, що квартира розташована на мезоніні 4 поверхового будинку; висота приміщень 6,25 м.; матеріал перекриття - [відсутнє] (т. 1, а.с. 46-47).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з висновком про умови пристосування та характер реставрації пам`ятки архітектури місцевого значення, за адресою: АДРЕСА_9 , від 19.08.2016 за №04-1929, наданим ОСОБА_3 . Управлінням охорони історичного середовища Львівської міської ради, управління вважає можливим здійснення реставрації з переплануванням приміщень квартири АДРЕСА_2 , з розширенням шляхом влаштування другого рівня квартири в межах існуючого об`єму даної квартири. 26.09.2016 Департаментом містобудування Львівської міської ради було видано Наказ за №А-149 «Про затвердження гр. ОСОБА_3 вимог до архітектурно-планувальної частини проекту реставрації з переплануванням квартири АДРЕСА_2 з розширенням за рахунок влаштування другого рівня (антресолі)», котрим були затверджені вимоги до архітектурно-планувальної частини проекту, відповідно до п. 6 яких, проектом передбачається реставрація з переплануванням квартири АДРЕСА_2 з розширенням за рахунок влаштування другого рівня (антресолі) в межах існуючого об`єму даної квартири (загальна площа квартири становитиме 92,5 кв.м.), тобто, ОСОБА_3 прагне здійснити архітектурні перетворення в межах внутрішнього простору приміщень належної йому на праві власності квартири, котра знаходиться у мезоніні будинку; проектована реконструкція (реставрація) не передбачає зміни чи реконструкції спільного майна багатоквартирного будинку, допоміжних приміщень горища будинку; та прийшов до висновку про безпідставність доводів позивача щодо нібито незаконного збільшення ОСОБА_3 висоти належної йому квартири АДРЕСА_5 за рахунок приєднання площі горища, що знаходиться у спільній сумісній власності всіх мешканців багатоквартирного будинку.

Проте повністю з такими висновками суду погодитися на можна.

Позивач зазначає, що збільшення висоти квартири АДРЕСА_2 є незаконним, оскільки немає необхідної згоди співвласників багатоквартирного будинку, зокрема ОСОБА_1 , оскільки висота даної квартири могла бути збільшена не інакше як за рахунок площі горища, а горище знаходиться у спільній сумісній власності всіх мешканців багатоквартирного будинку.

Відповідно до ст.. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду» (в редакції на момент спірних правовідносин) власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Рішенням Конституційного Суду №4-рп/2004 від 02.03.2004 року (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків), роз`яснено, що орган місцевого самоврядування не має права без згоди співвласників багатоквартирного будинку власників приватизованих квартир продавати, здавати в оренду або вирішувати питання перебудови, надбудови, добудови до нього споруд, забудови сходових клітин та вїздо - виїзних брам, облаштування на фасадах будинків спеціального технічного обладнання промислового призначення тощо, за винятком проведення ремонтних робіт згідно із законодавством. У багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями. Допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадянам одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема, створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир.

У п. 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 09.11.2011 у справі №1-22/2011 (№14-рп/2011) за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_7 щодо офіційного тлумачення положень п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» в аспекті конституційного звернення положення пункту 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року № 2482-XII зі змінами зазначено, що вказані положення необхідно розуміти так: власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. Допоміжне приміщення у дво- або багатоквартирному будинку, гуртожитку має своє функціональне призначення, яке полягає у забезпеченні експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Під поняттям «мешканці» треба розуміти власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень будинку, які проживають у будинку і становлять визначене коло суб`єктів, які реалізують право спільної власності на окремий її об`єкт - допоміжні приміщення.

Згідно Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджені наказом Держжитлокомунгоспу України №76 від 17.05.2005 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» допоміжні приміщення житлового будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку.

Згідно розділу 4 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001, висота приміщень позначається на планах поверхів на планах тих приміщень, де були виконані ці проміри. У разі змінної висоти приміщень проміри висот виконуються у найнижчій та найвищій частинах цих приміщень.

Із наявного у матеріалах інвентаризаційної справи на житловий будинок на АДРЕСА_1 поверхового плану мезоніну, складеного Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 22.07.1995, позначено висоту приміщень квартири АДРЕСА_5 - 3,20 м (а.с.179 т.1). Дані про змінну висоту приміщень вказаної квартири відсутні. На плані є лише одне позначення з висотою, що вказує на те, що така є однаковою в межах всього приміщення.

Згідно технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_2 , виданого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації (реєстраційний номер 13768) від 23.07.1995, серед технічних характеристик квартири АДРЕСА_10 , висота приміщень становить 3,20 м, а площа квартири 32,6 кв.м, квартира має перекриття дерево (а.с.10 т.1).

Вказана квартира була передана у власність ОСОБА_8 на підставі розпорядження Галицької районної адміністрації від 17.07.1995 № 453 (а.с.182-183 т.1). Тобто ОСОБА_8 набув право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 32,6 кв.м, висота якої становить 3,20 м.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 08.09.2000 саме зазначену квартиру набула у власність ОСОБА_6 , яка в подальшому відчужила її ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04.07.2013 (а.с.48 т.1).

Відповідно до п. 6 договору купівлі-продажу від 04.07.2013, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , квартира візуально оглянута покупцем до підписання цього договору. Недоліків чи дефектів, які перешкоджали б її використанню за призначенням, на момент огляду покупцем не виявлено.

Згідно з п. 8 договору купівлі-продажу від 04.07.2013, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , за домовленістю сторін технічна інвентаризація квартири перед укладенням цього договору не проводилася. Продавець свідчить, що квартира, яка продається, не має самовільних перепланувань і реконструкція не проводилася. Покупець стверджує, що володіє достатньою інформацією про квартиру, що набувається, під час огляду будь-яких дефектів та недоліків, самочинних зведень, добудови, перебудови чи перепланування, про які не було б повідомлено продавцем, ним не виявлено.

Згідно акту біжучих змін від 27.07.2000, акту біжучих змін від 15.05.2007, наявного в матеріалах інвентаризаційної справи (а.с. 51, 52 т.2) при обстеженні квартири АДРЕСА_2 змін не виявлено.

Актом-попередження від 25.09.2015, який складено ЛКП «Княже місто», зафіксовано факт самовільного демонтажу стелі та влаштування нового перекриття на висоті 6,25 м в квартирі АДРЕСА_2 .

Крім того, як убачається з матеріалів справи, у технічному паспорті на спірну квартиру від 23.07.1995 є відомості про перекриття квартири, які зазначені «дерево». У той же час в технічному паспорті на квартиру від 29.10.2015 відомостей про перекриття немає, що підтверджує факт демонтажу перекриття між квартирою АДРЕСА_5 та горищем.

Як убачається з п. 11 Реставраційного завдання на виготовлення проектної документації «Реставрація квартири АДРЕСА_5 на АДРЕСА_11 з розширенням за рахунок влаштування 2-го рівня в межах існуючого об`єму квартири в мезоніні» за 2015 р. стадійність проекту 2 стадії: - ескізний та робочий проект реставрації квартири з переплануванням і розширенням за рахунок горища (а.с.37 справи № 461/953/16).

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 02.12.2021 у справі №461/2078/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту містобудування Львівської міської ради, треті особи ОСОБА_3 , Міністерство культури та інформаційної політики України, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту містобудування Львівської міської ради №А-149 від 26.09.2016 «Про затвердження гр. ОСОБА_3 вимог до архітектурно-планувальної частини проекту реставрації з переплануванням кВ. АДРЕСА_2 з розширенням за рахунок влаштування другого рівня (антресолі)». Рішення набрало законної сили.

Зазначеним рішенням суду у справі, в якій брали участь ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , встановлено, що при затвердженні вимог до архітектурно-планувальної частини проекту реставрації з переплануванням квартири АДРЕСА_2 порушено право спільної сумісної власності власників квартир будинку АДРЕСА_1 шляхом фактичного узаконення неправомірного збільшення площі квартири АДРЕСА_5 за рахунок горища, яке є власністю усіх співвласників багатоквартирного будинку. Жодної згоди як співвласник багатоквартирного будинку на проведення реконструкції квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 не надавала.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, ОСОБА_3 самовільно збільшив висоту належного йому приміщення квартири АДРЕСА_2 з 3,20 м до 6,25 м за рахунок горища без відповідної згоди співвласників багатоквартирного будинку, зокрема ОСОБА_1 .

Ураховуючи наведене, позовна вимога ОСОБА_1 як власника квартири в багатоквартирному будинку про зобов`язання ОСОБА_3 звільнити самовільно захоплений технічний поверх (горище) вказаного будинку та привести цей технічний поверх у попередній стан шляхом відновлення перекриття між квартирою АДРЕСА_5 та горища відповідно до технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_2 , виданого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації (реєстраційний номер 13768) від 23.07.1995, підлягає до задоволення.

Щодо вимоги зобов`язати Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» привести технічний паспорт квартири АДРЕСА_2 в належний стан, шляхом внесення відомостей щодо висоти приміщень 3,20 м, така не підлягає до задоволення.

Способи захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (частини 1, 2 статті 16 ЦК України).

Вказаний перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право особи на доступ до суду, а статтею 13 цієї Конвенції на ефективний спосіб захисту прав.

Обраний спосіб захисту цивільного права має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Якщо так право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бут використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє в позові. У тому ж випадку, якщо заявлена позовна вимога взагалі не може бути використана для захисту будь-якого права чи інтересу, оскільки незалежно від доводів сторін спору суд не може її задовольнити, така вимога не може розглядатися як спосіб захисту. Відповідний правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13ж.03.2019 у справі № 331/6927/16-ц, провадження №14-651цс18.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так i від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження №14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18 (провадження № 12-46гс19). Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (пункт 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19)).

Нормативно-методологічне забезпечення діяльності суб`єктів господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна, порядок та методика проведення технічної інвентаризації збудованих (реконструйованих) будинків, допоміжних будівель та споруд регулюються Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 №127 (далі Інструкція).

Технічний паспорт документ, що складається на основі матеріалів технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна, містить основні відомості про нього (місцезнаходження (адреса), склад, технічні характеристики, план та опис об`єкта, ім`я/найменування власника/замовника, відомості щодо права власності на об`єкт нерухомого майна, відомості щодо суб`єкта господарювання, який виготовив технічний паспорт тощо) та видається замовнику. Технічний паспорт має бути прошнурований, пронумерований та скріплений підписом керівника суб`єкта господарювання, який проводив інвентаризацію, а також підписом виконавця робіт і контролера із зазначенням сієї та номера кваліфікаційного сертифіката на право виконання робіт з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна (пункт 2 розділу І Інструкції).

З огляду на норми Інструкції колегія суддів зазначає, що технічний паспорт на квартиру не підтверджує право власності та, відповідно, не заміняє собою свідоцтво про право власності чи інший правовстановлюючий документ, не дає право володіти, користуватися чи розпоряджатись нерухомістю це лише документ, який фіксує технічні дані об`єкта.

Технічний паспорт на квартиру не є актом нормативного або індивідуального характеру, який може бути оскаржено у спосіб, встановлений законом. Відтак вимога позивача щодо зобов`язання Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» привести технічний паспорт квартири АДРЕСА_2 в належний стан, шляхом внесення відомостей щодо висоти приміщень 3,20 м, не є ефективним способом захисту прав позивача, не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, або змінює рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 квітня 2018 року скасувати та постановити нову постанову.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні технічним поверхом (горищем) шляхом зобов`язання ОСОБА_3 звільнити самовільно захоплений технічний поверх (горище) будинку АДРЕСА_11 та привести цей технічний поверх (горище) у попередній стан шляхом відновлення перекриття між квартирою АДРЕСА_2 .

В решті позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 04.11.2022

Головуючий

Судді