Справа № 727/8855/21
Провадження № 2/727/371/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Слободян Г.М.

секретар судового засідання Івасишин О.І.

за участю сторін:

позивачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; адвоката Раздорського Р.

представника відповідача Чернівецької міської ради М.-Д.Манчул

представника третіх осіб, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , адвоката Кодрян Я., розглянувши, за правилами загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РОНКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РОНКПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РОНКПП: НОМЕР_3 ) до ОСОБА_6 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 ; РОНКПП: НОМЕР_4 ), ОСОБА_7 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_4 ; РОНКПП: НОМЕР_5 ), до Чернівецької міської ради (місце знаходження: м. Чернівці, Центральна площа 1; ); треті особи, що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідачів: ОСОБА_5 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_5 ; РОНКПП: НОМЕР_6 ), ОСОБА_4 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_5 ; РОНКПП: НОМЕР_7 ) про визнання рішення органу місцевого самоврядування незаконним, визнання Державного акту про право власності на земельну ділянку недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позову.

Позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , звернулися в суд із позовною заявою до відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Чернівецької міської ради, третя особа на стороні відповідачів: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про визнання рішення органу місцевого самоврядування незаконним, державного акту про право власності на земельну ділянку недійсним, договору-купівлі продажу земельної ділянки недійсним.

В обґрунтування заявлених вимог зазначають наступне.

08.12.2020 року між ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (продавці) та ОСОБА_5 , ОСОБА_4 (покупці) було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки (кадастровий номер :03:003:0090) розміром 0.0424 га за адресою АДРЕСА_5 .

Стверджують, що про вищезазначений договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки та про її приватизацію позивачам стало відомо після того, як ОСОБА_5 , ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, що знаходиться між будинками АДРЕСА_6 та АДРЕСА_5 , яка є частиною спільного двору.

Посилаються на те, що в протоколі погодження меж спірної земельної ділянки суміжних землекористувачів містяться підписи під їх прізвищами та ініціалами, які їм не належать.

Разом з тим, серед первинних документів, які стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення Чернівецької міської ради №539 від 27 червня 2012 року міститься схематичний план земельної ділянки, яка відповідно до рішення МВК №782 від 14.08.1953 року закріплена за будинком АДРЕСА_5 .

Таким чином, конфігурація земельної ділянки, що була закріплена за будинком АДРЕСА_5 була змінена на підставі документації землевпорядної організації, яка містить протокол погодження меж земельної ділянки, який позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не підписували.

З метою захисту порушених прав позивачі звернулися в правоохоронні органи із заявою про вчинення підробки документів, що містить ознаки кримінального правопорушення передбаченого ст. 358 КК України.

Вважають, що в результаті таких незаконних дій їх права порушені, а рішення органу місцевого самоврядування про безоплатну передачу земельної ділянки в спільну сумісну власність є незаконним, оскільки таке рішення прийняте на підставі підробленого документу, конфігурація земельної ділянки не відповідає закріпленій за будинком АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 відповідно до схематичного плану земельної ділянки затвердженого рішенням МВК №782 від 14.08.1953 року.

До відповіді відділу Держгеокадастру в м. Чернівці на адвокатський запит також додано документи, серед яких міститься вищезазначений схема тичний план земельної ділянки закріпленої за будинком АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 в розмірах, що жодним чином не відповідає тій. яка була передана відповідачам у власність та відповідно порушує наше право на повноцінне обслуговування нашого будинку.

Звертають увагу суду на те, що відповідачами ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 неправомірно, на підставі підробленого документу було отримано позитивні висновки з департаменту ДМБК та управління Держкомзему у м. Чернівці про можливість безоплатної передачі земельної ділянки у спірній конфігурації відповідачам у спільну сумісну власність та в подальшому дану земельну ділянку було передано у власність незважаючи на наявність спору щодо двору, який закріплений за іншим будинком АДРЕСА_6 . Ми звернулися за дозволом приватизувати земельну ділянку під нашим будинком, однак ми не маємо можливості отримати у власність земельну ділянку у конфігурації затвердженій рішенням МВК №782 від 14.08.1953 року, оскільки відповідачами шляхом введення в оману департаменту ДМБК та управління Держкомзему у м. Чернівці та наданні підробленого документу було отримано висновки, якими погоджено отримання земельної ділянки в спірній конфігурації.

Аргументують, відповідачам ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 було передано безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку розміром 0.0424 га за адресою АДРЕСА_5 на підставі рішення Чернівецької міської ради №539 від 27 червня 2012 року, а в подальшому відповідачі отримали державний акт на право власності на дану земельну ділянку по 1/3 частині кожен серії ЯМ №581253 виданий Чернівецькою міською радою 01.11.2012 року, що зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 04012. В подальшому спірна земельна ділянка була відчужена третім особам ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Рішення органу місцевого самоврядування було прийняте на підставі підробленого документу, що містить підроблені підписи, а тому таке рішення не є законним та підлягає скасуванню. Окрім того конфігурація переданої у власність відповідачам земельної ділянки (кадастровий номер: :03:003:0090) розміром 0.0424 га за адресою АДРЕСА_5 не відповідає конфігурації земельної ділянки, що зображена на схематичному плані затвердженому рішенням МВК №782 від 14.08.1953 року. Земельна ділянка у спірній конфігурації була сформована без погодження меж з сусідами, шляхом підроблення їх підписів на протоколі погодження меж земельної ділянки, на підставі підроблених документів була складена технічна документація, на підставі якої в подальшому було прийнято неправомірне рішення про передачу у зміненій конфігурації земельної ділянки відповідачам, в результаті чого нас позбавлено можливості користуватися подвір`ям, яке десятками років належало жителям будинку АДРЕСА_6 . З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просять визнати незаконним рішення Чернівецької міської ради №539 від 27 червня 2012 року в частині надання ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 безоплатно у спільну сумісну власність земельної ділянки розташованої по АДРЕСА_7 , загальною площею - 0, 0424 га. та визнати недійсним Державний акт (серії ЯМ №581253) на право власності на земельну ділянку розташовану за адресою АДРЕСА_5 , виданий Чернівецькою міською радою 01.11.2012 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №04012; стягнути судовий збір та витрати на правову допомогу.

Рух справи та позиція сторін.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23.10.2021 року вищенаведену позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Представником третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідачів: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 адвокатом Кодрян Я.Д. скеровано до суду письмові пояснення, в обгрунтування яких посилається на те, що ОСОБА_5 , ОСОБА_4 є співвласниками земельної ділянки за кадастровим номером :03:003:0090, площею 0,0424 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_5 , яку вони набули в порядку, встановленому законом. Доводи позивачів про наявність у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 речового права на вказану земельну ділянку є безпідставними. Будь-яких правовстановлюючих документів, які б підтверджували наявність у відповідачів права користування спірною земельною ділянкою суду не надано. Разом з тим, відповідно до рішення Чернівецької міської ради депутатів трудящих №782 від 14.08.1953 року не вбачається, що саме ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було передано у користування земельну ділянку, площею 267 кв. м, по АДРЕСА_6 . Зазначають, що будь-яких доказів наявності у відповідачів права постійного користування спірною земельною ділянкою, без встановлення строку теж не надано. Посилається також на те, що відповідно до ЗК Української РСР №2874а-07 від 08.07.1970 року право довгострокового тимчасового користування землею засвідчувалось актами, форма яких встановлювалась Радою Міністрів Української РСР (стаття 20). На момент прийняття оскаржуваного рішення Чернівецької міської ради №539 від 27.06.2012 року про передачу безоплатно у власність земельної ділянки по АДРЕСА_5 , площею 0,0424 га, остання належала до земель комунальної власності та її розпорядження здійснила Чернівецька міська рада відповідно до наявних у неї повноважень, визначених земельним законодавством. Відтак посилання позивачів на те, що межі між сусідніми будинками АДРЕСА_6 та АДРЕСА_5 постійно проходили у відповідності до схематичного плану земельної ділянки, затвердженого рішенням Чернівецької міської ради депутатів трудящих №782 від14.08.1953 року не відповідають дійсності та вимогам земельного законодавства. Також посилання позивачів на те, що документація землевпорядної організації, на підставі якої було здійснено приватизацію спірної земельної ділянки містить підроблений документ протокол погодження меж земельної ділянки є не обгрунтованими, оскільки жодних належних та допустимих доказів підробки документу не надано. Крім того, аргументує і тим, що Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12.02.2020 року у справі №545/1149/17 (провадження №14-730цс19) та від 20.03.2019 року у справах №350/67/15-ц (провадження №14-652цс18) та №514/1571/14-ц (провадження №14-552цс18) виклала правовий висновок, відповідно до якого підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Звертає увагу на викладену правову позиції Великої палати Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах у постанові від 02.02.2021 року (справа № 925/642/19), відповідно до якої вказано, що обраний позивачем спосіб захисту є неефективним, оскільки задоволення вимоги про визнання рішення міської ради незаконним та його скасування не може призвести до захисту або відновлення порушеного права позивача (у разі його наявності), зокрема повернення у його володіння або користування спірної земельної ділянки, відшкодування шкоди. Вважають, що обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Просять суд, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання рішення органу місцевого самоврядування незаконним, державного акту про право власності на земельну ділянку недійсним відмовити в повному обсязі.

Представником відповідача, виконавчого комітету Чернівецької міської ради Манчул М.-Д. скеровано до суду відзив на позовну заяву.

Доводи відзиву мотивують тим, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади» та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно зі ст. 80 ЗК України є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, чи зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою.

Згідно частин 2, 3, 10, 13, 14 ст. 123 ЗК, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Таким чином, при підготовці проекту на затвердження спірної земельної ділянки у власність, до заяви були надані всі необхідні документи, враховуючи протокол погодження меж. Що стосується твердження позивачів про підроблення підписів на протоколі погодження меж, то вважають, що вказані твердження не являються достовірними доказами. Просять у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в їх інтересах представник адвокат Раздорський Р. в судовому засіданні заявлені вимоги, відповідно, підтримали в повному обсязі, У наданих суду поясненнях позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 посилалися на обставини викладені в позові; просили про визнати рішення органу місцевого самоврядування незаконним, визнання Державний акт про право власності на спірну земельну ділянку недійсним; стягнути судовий збір та витрати на правову допомогу.

Представник відповідача Чернівецької міської ради Манчул М.-Д. в наданих суду поясненнях просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву.

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання повторно не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи.

Відзиву на позовну заяву суду не надали.

Представник третіх осіб, на стороні відповідачів що не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , адвокат Кодрян Я. в наданих суду поясненнях просила відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у письмових поясненнях.

Враховуючи позицію кожного з позивачів, в їх інтересах представника, за обставин викладених в позовній заяві, доводів відзиву відповідача Чернівецької міської ради та представника третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог відносно предмету спору, дослідивши докази надані сторонами в межах заявлених вимог, суд зважає на наступне.

Досліджені судом докази та застосовані норми права.

Рішенням Чернівецької міської ради 25 сесії VI скликання «Про передачу безоплатно у власність і надання в оренду земельних ділянок та внесення змін до рішень міської ради з цих питань» від 27.06.2012 року №539 вирішено передати ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 0,0424 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Підстава для передачі у спільну сумісну власність: Рішення МВК ві 14.08.1953 року №782, Витяги про державну реєстрацію прав від 10.08.2011 року №30925201 та від 20.10.2011 року №31737401(а.с.16-22)

Згідно Висновку Управління Держкомзему у м. Чернівці Головного управління Держкомзему у Чернівецькій області №497/06 (а.с.20) вбачається, що розглянувши матеріали технічної документації зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_5 ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (Витяг про державну реєстрацію прав № 30925201 від 10.08.2011 року реєстр. №34358406 СЕВ №265962; Витяг про державну реєстрацію прав №31737401 від 20.10.2011 року реєстр. №33035387 СЕА №257191) Управління Держкомзему у м. Чернівці надав висновок про можливість передати у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0,0424 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Категорія земель землі житлової та громадської забудови. Земельна ділянка має обмеження та обтяження такого характеру: право власності на земельну ділянку виникає після прийняття позитивного рішення міської ради отримання державного акта на земельну ділянку та його державної реєстрації. Дотримуватись встановлених законодавством правил землекористування та добросусідства. Зміна цільового призначення земельної ділянки допускається з дозволу сесії міської ради за проектом відведення. Забезпечити вільний доступ для обслуговування інженерних мереж та без права забудови в межах проходження обмежень. Без права приватизації земель загального користування. Термін дії висновку рік з дня реєстрації.

Згідно Висновку Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин №04/771 (а.с.20 на звороті) вбачається, що розглянувши технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що мають право власності на земельну ділянку ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Управління земельних ресурсів, управління містобудування та архітектури погодило її та надало висновок про можливість передати у спільну сумісну власність земельну ділянку, загальною площею 0,0424 га для обслуговування житлового будинку, господарських і будівельних споруд 02.01. по АДРЕСА_8 за рахунок земель, закріплених рішенням МВК від 14.08.1953 року №782 за будинковолодіння. Земельна ділянка має обмеження, такого характеру: без права забудови в межах червоних ліній вулиці. Надати вільний доступ для обслуговування наявних та прокладанню нових інженерних мереж.

Кадастровий план земельної ділянки № НОМЕР_8 (М 1:500) по АДРЕСА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 було погоджено Управлінням Держкомзему у м. Чернівці та 14.02.2012 року сформовано кадастровий номер: :03:003:0090; внесено в базу даних 08.02.2012 року; червоні лінії погоджено 15.12.2011 року. Цільове призначення 02.01 для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, всього землі 0,0424 га; під двором 0,0324 га; під будівлями 0,0100 га. Від А до Б землекористувач №16А; від Б до В землекористувач №74А; від В до Г землекористувач №76; від Г до Д землекористувач №14; від Д до А землі загального користування вул. В.Чапаєва. (а.с.21)

Відповідно до протоколу погодження меж земельної ділянки, що передається у власність по АДРЕСА_8 вбачається, що встановлення меж в натурі виконав ОСОБА_9 ; представники землекористувача: ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 ; районний землевпорядник: ОСОБА_10 ; Представники суміжних землекористувачів: будинок АДРЕСА_2 ОСОБА_3 ; кв. АДРЕСА_9 ОСОБА_2 (а.с.21; 24 на звороті)

Згідно листа Департаменту урбаністики та архітектури від 26.07.2021 року (а.с.24) вбачається, що в департаменті відсутній схематичний план (копія) земельної ділянки між будинками АДРЕСА_6 та АДРЕСА_5 станом на 1953 рік. Згідно даних департаменту в період з 1994 року по 2003 рік документи, що посвідчують право приватної власності на землю, постійного користування землею та оренди землі за адресою: АДРЕСА_6 та АДРЕСА_5 не видавались.

Згідно схематичного плану земельної ділянки за адресою АДРЕСА_6 , загальна площа земельної ділянки АДРЕСА_10 ; під двором 171 (а.с.25; 169-171)

За даними листа КП «Чернівціводоканал» від 15.07.2021 року №03/1770 вбачається, що ОСОБА_1 надано викопіювання з паспорту інженерних мереж (водопровідних та каналізаційних). (а.с.26)

Разом з тим, судом встановлено що згідно рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської Ради депутатів трудящих №782 від 14.08.1953 року «Про наслідки обміру земель будівельного кварталу №152 м. Чернівці» щодо закріплення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_6 зареєстровано 267 кв. м; за будинком АДРЕСА_5 - 1343 кв.м. Всього за землекористувачами будівельного кварталу №152 зареєстрували 4022 кв.м земельних площ. (а.с.22 на звороті)

Згідно листа Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації від 23.07.2021 року №1892 вбачається, що в матеріалах поквартальної зйомки кварталу №152 відсутнє рішення ради про розміри земельних ділянок по АДРЕСА_6 та АДРЕСА_5 , станом на 1990 рік. (а.с.23 на звороті).

Окрім наведеного, судом установлено, 28.12.2020 року між ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (продавці) та ОСОБА_5 , ОСОБА_4 (покупці) було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки (кадастровий номер :03:003:0090), розміром 0,0424, місуе розташування: АДРЕСА_5 . У Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку зазначено наступний опис меж земельної ділянки : від А до Б зем.кор. АДРЕСА_5 ; від Б до В зем кор. АДРЕСА_11 ; від В до Г зем кор. АДРЕСА_12 ; від Г до Д зем.кор. АДРЕСА_6 ; від Д до А землі загального користування АДРЕСА_8 . Земельна ділянка належить продавцю ОСОБА_6 1/3 частина на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №581253, виданого Чернівецькою міською радою, 01.11.2012 року. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №04012; 1/3 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Олійник І.М., приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу, 20.11.2015 року за реєстр. №4867, Державна реєстрація права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведена 20.11.2015 року, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №48092644, виданого ОСОБА_11 , за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна №01, за номером запису про право власності: 12152715; ОСОБА_7 1/3 частина на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №581253, виданого Чернівецькою міською радою, 01.11.2012 року.(а.с. 27-28)

Таким чином, судом встановлено що ОСОБА_5 , ОСОБА_4 є співвласниками земельної ділянки за кадастровим номером :03:003:0090, площею 0,0424 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_5 , яку вони набули в порядку, встановленому законом.

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зверталися до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Постановою Чернівецького апеляційного суду від 15.03.2022 року (справа №727/4093/21) задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 ; рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.11.2021 року скасовано; в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 . Про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою відмовлено. При цьому в мотивувальній частині вказаної постанови, колегія суддів зазначає наступне: «Позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , направлені на усунення перешкод в користуванні ними зазначеною частиною земельної ділянки, шляхом демонтажу за власні кошти металевих воріт та хвіртки, встановлених на межі земельної ділянки по АДРЕСА_5 , однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили, що дані металеві ворота та хвіртка були встановлені саме відповідачами, і що ними чиняться перешкоди позивачам у користуванні належною їм частиною земельної ділянки». (а.с. 157-168)

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вищенаведені докази у своїй сукупності ухгоджуються і з показами свідків.

Так, свідок ОСОБА_12 під присягою в судовому засіданні зазначила, що в 2017 році своїм приймала участь у погодженні меж спірної земельної ділянки; також зазначила, що ОСОБА_13 користувався земельною ділянкою; у будинку АДРЕСА_5 є окремий вхід; у будинку 14 окремого входу немає, хвіртка знаходиться з АДРЕСА_6 ; всі будинки мають огорожу; в будинок АДРЕСА_6 можна зайти як з двору будинку АДРЕСА_5 , так і з невеличкого двору будинку АДРЕСА_6

Під присягою, свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні зазначила, що проживає по АДРЕСА_13 , з 1976 року, та їй невідомо про факт приватизації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_5 та будинку АДРЕСА_14 є маленький двір.

Свідок ОСОБА_15 під присягою в судовому засіданні пояснила, що про приватизацію земельної ділянки по АДРЕСА_5 , їй не відомо. Пояснила, що не пам`ятає, щоби погоджували межі земельної ділянки за цією адресою. Зазначила в поясненнях, що біля будинку, де проживають позивачі є двір, площа якого менша ніж 4 сотки.

Свідок ОСОБА_16 під присягою в судовому засіданні пояснив, що йому не відомо про те, щоби земельна ділянка була приватизована власниками будинку АДРЕСА_5 .

Під присягою, свідок ОСОБА_17 пояснив, що проживає за адресою АДРЕСА_15 більше ніж 32 років та йому невідомо про приватизацію земельної ділянки будинку АДРЕСА_5 . Зазначив в поясненнях, що межі земельної ділянки будинку АДРЕСА_5 як сусідній землекористувач будинку АДРЕСА_16 , не погоджував; він не бачив на земельній ділянці будинку АДРЕСА_5 на представників Чернівецької міської ради та представника Держгеокадастру. Пояснив, що спірною земельною ділянкою по АДРЕСА_6 , він не користувався і не користується, біля цього будинку він бачив є окремий проїзд невеликий, автомобіль швидкої допомоги чи інший автомобіль там проїде. Пояснив, що земельна ділянка під його будинком АДРЕСА_5 приватизована; чи є приватизованою земельна ділянка під будинком АДРЕСА_6 по цій же вулиці, йому не відомо.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).

В силу ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

За змістом ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

За положеннями статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно з ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Частинами першою, другою статті 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування можуть бути визнані незаконними в судовому порядку лише з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України.

Згідно з ст. 12 ЗК України розпорядження землями територіальних громад відноситься до повноважень міських рад. Як суб`єкт права власності міська рада має право володіти, користуватися і розпоряджатися землями комунальної власності. Згідно ч.1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб

Ст.125 ЗК України передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 23 ЗК України (в ред..1990 року) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Відповідно до ст. 24 право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, оформляється договором. Спірна земельна ділянка на момент прийняття оскаржуваного рішення Чернівецькою міською радою не перебувала у власності чи користуванні жодних фізичних чи юридичних осіб, зокрема позивача. Відповідно до ЗК України (в ред. 1990р.), землями запасу визнаються всі землі, не передані у власність або не надані у користування. Згідно зі ст. 125 ЗК України (в ред.2001р.), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льонрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від1 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

У відповідності до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 01.07.2015 № 6-319цс15, оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що, враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.

Велика Палата Верховного Суду вважала, що при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 цього Кодексу слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику (справа № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20).

Необхідною передумовою виникнення права власності на земельну ділянку за певних обставин має бути рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, які діють від імені власника, про передання у власність земельної ділянки (див. висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 31 жовтня 2012 року у справі № 6-53цс12)

Судом за з`ясованих в засіданні обставин і досліджених доказів, установлено, що рішенням Чернівецької міської ради 25 сесії VI скликання «Про передачу безоплатно у власність і надання в оренду земельних ділянок та внесення змін до рішень міської ради з цих питань» від 27.06.2012 року №539 було вирішено передати ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 0,0424 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Підстава для передачі у спільну сумісну власність: Рішення МВК від 14.08.1953 року №782, Витяги про державну реєстрацію прав від 10.08.2011 року №30925201 та від 20.10.2011 року №31737401(а.с.16-22)

Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно зі ст. 80 ЗК України є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, чи зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою.

Згідно частин 2, 3, 10, 13, 14 ст. 123 ЗК, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Законодавчо визначено, що Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

За змістом статті 388 ЦК України, майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Державний акт - це документ, що посвідчує право на земельну ділянку, із визнанням недійсним якого без внесення до державного реєстру відповідного запису щодо належного власника або землекористувача, спір про право може бути невирішеним Визнання недійсним державного акта не є необхідним для вирішення питання про те, що земельна ділянка належить територіальній громаді міста. Орган місцевого самоврядування, в тому числі і міська рада, представляє відповідну територіальну громаду і здійснює від її імені та в її інтересах функції та повноваження, визначені Конституцією України та іншими законами. Державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт. Перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку міститься в ст.140 ЗК України і він є вичерпним. (пункт 5.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16).

За нормами ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

В свою чергу, згідно статті 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановлення твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

Що стосується доводів позивачів про те, що вони не погоджували межі спірної земельної ділянки та в протоколі погодження меж земельної ділянки, то суд зазначає наступне.

Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі №545/1149/17 (провадження №14-730цс19) та від 20.03.2019 року у справах №350/67/15-ц (провадження №14-652цс18) та №514/1571/14-ц (провадження №14-552цс18)

Непогодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками не може бути підставою для визнання рішення міської ради та державних актів недійсними.

Натомість як вбачається з протоколу погодження меж земельної ділянки (а.с. 21 оборот, 24 оборот), підпис представника суміжних землекористувачів (кв. АДРЕСА_17 ) ОСОБА_2 проставлений в даному протоколі. В судовому засіданні, позивач ОСОБА_2 з даного приводу нічого не змогла пояснити.

Окрім цього, вищенаведені допитані свідки в судовому засіданні, відповідно зазначили, що біля будинку АДРЕСА_6 є під"їзд невелекий до будинку, карета швидкої допомоги до вказаного будинку під"їхати взмозі. Також пояснили, що до будинку АДРЕСА_5 є окремий під"їзд та окремий вхід до будинку; проходу між будинками немає.

Як пояснили відповідно позивачі у наданих суду поясненнях будь яких право встановвлюючих документів на земельну ділянку немає. Про аналогічне в засіданні було підтверджено і представником відповідача Чернівецької міської ради.

Відповідно до ст. 125 ЦК України право власності на земельну ділянку а також право постійного користування і право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Як вбачається з пояснення представника Чернівецької міської ради на момент прийняття оскаржуємого рішення місткої ради від 27.06. 2012 року земельна ділянка по АДРЕСА_5 площею 0.0424 га вона належала до земель комунальної власності.

За нормами ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

В свою чергу згідно статті 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановлення твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин. Невід`ємною частиною проекту землеустрою є акт погодження меж земельної ділянки. Ця документація оформляється в разі приватизації, оренди, зміни цільового призначення землі, відведення територій під будівництво тощо. Документ підписує суб`єкт, який оформляє право на землю, а також власники та користувачі сусідніх територій. Акт погодження меж земельної ділянки - документ, що підтверджує відсутність претензій з боку правовласників сусідніх земель на встановлення меж території, яка відводиться. Підписання акту власниками та землекористувачами прилеглих ділянок означає, що вони згідні з розташуванням і контурами відведеної території. Актом підтверджується узгодження межових знаків щодо сформованої ділянки між суб`єктами земельних відносин. Отже, суд вважає, що непогодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками не може бути підставою для визнання рішення міської ради недійсними.

Щодо заяви відповідача Чернівецької міської ради Манчул М.Д. та представника третіх осіб, адвоката Кодрян Я. про застосування в спірних правовідносинах позовної давності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 Цивільного кодексу України).

Основи застосування позовної давності передбачені главою 19 ЦК України. Позовна давність нормами ЦК України поділена на загальну та спеціальну.

Загальна позовна давністьустановлюється тривалістю утри роки(ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Представником відповідача Чернівецької міської ради Манчул М.-Д. в обґрунтування заяви про застосування позовної давності, вказано, що позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 пропущено строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом, без поважних причин. Аналогічна позиція і представника третіх осіб.

Відповідно в доводах щодо пропуску строку позовної давності посилалися на те, що рішенням Чернівецької міської ради 25 сесії VI скликання «Про передачу безоплатно у власність і надання в оренду земельних ділянок та внесення змін до рішень міської ради з цих питань» від 27.06.2012 року №539 було вирішено передати ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 безоплатно у спільну сумісну власність спірну земельну ділянку; підстава для передачі у спільну сумісну власність: Рішення МВК від 14.08.1953 року №782, Витяги про державну реєстрацію прав від 10.08.2011 року №30925201 та від 20.10.2011 року №31737401 (а.с.16-22) Разом з тим, протокол погодження меж спірної земельної ділянки було підписано позивачем ОСОБА_2 (а.с.21; 24 на звороті).

Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у Постанові від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-152цс14, у приписі частини першої статті 261 ЦК України є презумпція обізнаності особи про стан її суб`єктивних прав. Тому, обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Водночас, позивачами взагалі не обґрунтовано та не доведено ні терміну, з якого їм стало відомо про порушення його прав, ні поважності причин пропуску строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом, відтак із цієї підстави слід відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

Висновок На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються позивачі, як учасники справи, як на підставу заявлених вимог, оцінивши належність доказів, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 263, 264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,- УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РОНКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РОНКПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (РОНКПП: НОМЕР_3 ) до ОСОБА_6 (РОНКПП: НОМЕР_4 )), ОСОБА_7 (РОНКПП: НОМЕР_5 ); Чернівецької міської ради (); третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідачів: ОСОБА_5 (РОНКПП: НОМЕР_6 ), ОСОБА_4 (РОНКПП: НОМЕР_7 ) про визнання незаконним рішення Чернівецької міської ради №539 від 27 червня 2012 року в частині надання ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 безоплатно у спільну сумісну власність земельної ділянки розташованої по АДРЕСА_7 , загальною площею - 0, 0424 га. та про визнання недійсним Державного акту (серії ЯМ №581253) на право власності на земельну ділянку розташовану за адресою АДРЕСА_5 , виданого Чернівецькою міською радою 01.11.2012 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 04012; стягненні судового збору та витрат на правову допомогу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд до Чернівецького апеляційного суду, або безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду складено 26.09.2022 року.

Суддя Слободян Г.М.