КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження 22-ц/824/4658/2022 доповідач: Сліпченко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сліпченка О.І., суддів Сушко Л.П., Олійника В.І.

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 12 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 про зняття арешту з транспортного засобу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з вищевказним позовом, який обґрунтовано тим, що йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 19 липня 2016 року, укладеного з ОСОБА_2 , належить транспортний засіб - автомобіль марки Mazda CX-7.

Вказав, що в липні 2020 року під час перереєстрації належного йому транспортного засобу, було виявлено наявність в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна заборони на відчуження автомобіля, яке було зареєстровано на підставі договору застави від 06 грудня 2007 року, обтяжувачем за яким є АТ «Альфа-Банк», а боржником - ОСОБА_2 .

Вважав, що оскільки на час придбання автомобіля будь-які обтяження щодо нього були відсутні, так як жодних перепон у перереєстрації автомобіля на його ім`я не виникло, то обтяження, не є чинним для нього як для добросовісного набувача.

Просив скасувати обтяження у вигляді застави, накладене АТ «Альфа-Банк» на автомобіль легковий марки Mazda CX-7, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 12 жовтня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Зауважує, що державним реєстратором перед реєстрацією його права власності на транспортний засіб було здійснено перевірку в державному реєстрі обтяжень рухомого майна, за результатами якої обтяжень виявлено не було, а тому вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки він являється добросовісним набувачем автомобіля.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судове засідання належним чином повідомлені учасники справи не з`явились. ОСОБА_1 подавав заяву про проведення відеоконфернції, яка була задоволена ухвалою Київського апеляційного суду від 26 вересня 2022 року та його представнику було надана можливість брати участь в режимі відеоконфернції за допомогою програмного забезпечення «easycon». При цьому під час спроби налагодження зв`язку була виявлена несправність - відсутність передачі звуку, тому судове засідання здійснювалось без участі представника позивача. ОСОБА_1 був попереджений про те, що ризики технічної неможливості участі у відеоконференції несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

У відповідності до вимог ст.ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів на підтвердження того, що на момент набуття права власності на автомобіль застава буда припинена.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 грудня 2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту № Ф070942А на купівлю автотранспортного засобу, відповідно до умов якого позичальнику на умовах забезпеченості, строковості, платності та цільового характеру використання були надані грошові кошти в розмірі 250 000,00 грн. зі сплатою 13% річних з кінцевим терміном повернення 05.12.2014 року (а.с. 49-51).

06 грудня 2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк та ОСОБА_2 в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту було укладено договір застави транспортного засобу, зареєстрований в реєстрі за номером 5886, предметом якого є транспортний засіб марки Mazda CX-7, номер шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого МРЕВ ДАІ міста Херсона 06.12.2007 року (52-53).

Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 15933337 від 10 грудня 2007 року 10 грудня 2007 року зареєстровано обтяження № 6194854 у вигляді заборони відчуження автомобіля Mazda CX-7, 2007 року випуску, номер об`єкта: НОМЕР_2 , номер державної реєстрації НОМЕР_3 , термін дії -10.12.2012 року (а.с. 55).

Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 67921694 від 05.09.2020 року зареєстровано обтяження № 6194854 від 10.12.2007 року у вигляді заборони відчуження автомобіля Mazda CX-7, 2007 року випуску, номер об`єкта: НОМЕР_2 , номер державної реєстрації НОМЕР_3 , термін дії - 21.10.2024 року, обтяжувач - АТ «Альфа-Банк», боржник - ОСОБА_2 .

З даного витягу також вбачається, що було зареєстровано зміни: 20.07.2009 року -термін дії застави (після змін) - 20 липня 2014 року; 17 липня 2014 року - термін дії застави (після змін) - 17 липня 2019 року; 09 липня 2019 року - термін дії застави (після змін) - 09 липня 2024 року; 21 жовтня 2019 року - термін дії застави (після змін) - 21 жовтня 2024 року.

19 липня 2016 року спірний автомобіль було відчужено позивачу, котрий згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 на підставі договору купівлі-продажу 9307/01/4841/2016 від 19 липня 2016 року є власником автомобіля легковий марки Mazda CX-7, номер шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 8).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про заставу» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Частиною 1 ст. 589 ЦК України передбачено, що в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Частиною 2 ст. 17 Закону України «Про заставу» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про заставу» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнового права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Порядок звернення стягнення на предмет застави передбачений ст. 20 Закону України «Про заставу» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), зокрема, звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом.

За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.

Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах: від 03 квітня 2013 року у справі N 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року у справі N 6-168цс14, постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 463/3582/17, від 29 січня 2020 року у справі № 344/9053/17, від 10 червня 2020 року у справі №757/32656/16.

З огляду на вищевикладене, застава зберігає чинність при переході права власності, а тому підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

Місцевий суд вірно зауважив, що ОСОБА_1 не надав доказів припинення зазначеного обтяження у встановленому законом порядку на час відчуження автомобіля Mazda CX-7, номер шасі НОМЕР_2 ОСОБА_2 19 липня 2016 року.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що застава була припинена у зв`язку із продажем автомобіля, спростовується вищевикладеними висновками.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 12 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «28» вересня 2022 року.

Головуючий

Судді: