Справа № 395/982/21 Провадження № 2/395/24/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2022 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Володимира Орендовського,

при секретарі - Людмилі Печоріній,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомиргородської міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Новомиргородської міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування, вказавши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка чоловіка позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею на момент смерті проживав за вказаною адресою чоловік позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В період останніх років її життя чоловік позивача проживав разом з тіткою, вів з нею спільне господарство, доглядав за нею та за власний кошт здійснював її поховання, а після смерті вступив у володіння спадковим майном, а саме: житловим будинком по АДРЕСА_1 та іншими речами. На момент смерті за померлою ОСОБА_1 значилася земельна ділянка частка (пай) розміром 7.10 умовних кадастрових гектарів, що перебуває в колективній власності КСП «Хлібороб» с. Каніж, Новомиргородського району, Кіровоградської області, яка належала їй на підставі сертифікату серії КР № 012455, виданого Новомиргородською РДА від 20 травня 1996 року. За життя ОСОБА_1 17 лютого 2000 року склала заповіт на користь племінника ОСОБА_2 (чоловіка позивача), який не оформив свідоцтво право на спадщину через хворобу, після чого помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . За час життя чоловіка ОСОБА_2 сертифікат серії НОМЕР_1 , виданий Новомиргородською РДА від 20 травня 1996 року на земельну частку (пай) зберігався у нього, а після смерті в його документах, позивач даний сертифікат не знайшла. Після смерті ОСОБА_1 непрацездатних, неповнолітніх і інших спадкоємців за законом, крім позивача, нікого немає. ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , позивач фактично прийняла спадщину. Відповідно до довідки № 2351 від 15.09.2017 року виданою КИ «Новенське» ОСОБА_1 в тому, що її чоловік ОСОБА_3 на момент смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 за даною адресою, позивач також проживала і була зареєстрована. В липні 2021 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Бондаренко Алли В`ячеславівни за оформленням спадщини, а саме земельної ділянки частка (пай) розміром 7.10 умовних кадастрових гектарів, що перебуває в колективній власності КСП «Хлібороб» с. Каніж, Новомиргородського району, Кіровоградської області, яка належала ОСОБА_1 на підставі сертифікату серії КР №012455, виданого Новомиргородською РДА від 20 травня 1996 року, однак нотаріус надала роз`яснення № 43/01-16 від 12.07.2021 року, що у зв`язку з відсутністю у позивача документів, що посвідчують право власності спадкодавця ОСОБА_1 на земельну ділянку частку (пай), їй необхідно звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

На підставі вищевикладеного позивач просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 7,10 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, що перебувала в колективній власності КСП «Хлібороб», с. Каніж, Новомиргородського району, Кіровоградської області, відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай), серії КР № 012455 виданого Новомиргородською РДА від 20 травня 1996 року в порядку спадкування після смерті ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_4 повідомлені у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, проте представник позивача направила до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача Новомиргородської міської ради повідомлений у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, проте направив до суду клопотання з проханням розглядати справу без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши письмові докази у справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Згідно ст.2 Указу Президента України від 10 листопада 1994 р. № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у нього розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі.

За правилами ст.2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства кооперативу товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

У відповідності до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» згідно зі статтею 25 ЗК при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно до ст.548 ЦК УРСР в ред. 1963 р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту

відкриття спадщини.

Згідно п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР в ред. 1963 р. спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, я кщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до вимог статей 524, 548 ЦК УРСР в ред.1963р. спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому право на земельну частку (пай) переходить до спадкоємців на загальних підставах.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , актовий запис про смерть № 2965, яка є тіткою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (тітка чоловіка позивача), що підтверджується листом Міського відділу державної реєстрації смертей Кіровоградського міського управління юстиції №141-09/01.322 від 15.01.2016 року (а.с.14), довідкою № 556 від 20.09.2017 року, виданою виконавчим комітетом Канізької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області (а.с.17).

На момент смерті за померлою ОСОБА_1 значилася земельна ділянка частка (пай) розміром 7.10 умовних кадастрових гектарів, що перебуває в колективній власності КСП «Хлібороб» с. Каніж Новомиргородського району, Кіровоградської області, яка належала їй на підставі сертифікату серії КР № 012455, виданого Новомиргородською РДА 20 травня 1996 року, що підтверджується копією довідки № 382 від 19 липня 2021 року, виданої Новомиргородською міською радою Кіровоградської області (а.с.16), та копією листа № 520/118-18 від 21.09.2018 року виданого Відділом в Новомиргородському районі ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, згідно якого ОСОБА_1 дійсно видавався сертифікат за № 322 від 20.05.1996 року серія КР № 012455, розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах 7,1 га на земельну частку (пай) по КСП «Хлібороб» (а.с.18).

За життя ОСОБА_1 17 лютого 2000 року склала заповіт на користь ОСОБА_2 , який зареєстрований в книзі нотаріальних дій за № 10 (а.с.12).

Померла ОСОБА_1 була зареєстрована та проживала з 20 лютого 1922 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1. Разом з нею на момент смерті проживав за вказаною адресою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а після її смерті вступив в управління спадковим майном (а.с.16). За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_2 у відповідності до ст.ст.548, 549 ЦК України 1963 року прийняв спадщину після смерті ОСОБА_1 і вона належала йому з моменту відкриття спадщини.

5 січня 1975 року між позивачем і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, актовий запис № 2, вчинений Канізьким сільським ЗАГС Новомиргородського району Кіровоградської області.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Нове Кіровоградської області у віці 49 років помер громадянин ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис № 11 від 10 лютого 2003 року, виданого Новенською селищною радою Кіровського району м. Кіровограда (а.с.13).

Відповідно до довідки № 2351 від 15 вересня 2017 року, виданою КП «Новенське» ОСОБА_1 , чоловік позивача ОСОБА_2 на момент смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . На момент смерті і у подальшому до подачі даного позову до суду разом з ним проживала і була зареєстрована дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.17). За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_1 у відповідності до ст.ст.548, 549 ЦК України 1963 року прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 і вона належить їй з моменту відкриття спадщини.

12 липня 2021 року та 8 червня 2022 року позивач зверталася до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Бондаренко А.В. за оформленням спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_2 , однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю у позивача документів, що посвідчують право спадкодавця на земельну частку (пай).

Підсумовуючи викладене, суд констатує, що спадкодавець ОСОБА_1 за життя отримала право на земельну частку (пай) згідно вище згаданого сертифікату серії КР № 012455. Після смерті ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину за заповітом ОСОБА_2 , але не оформив свої спадкові права. Після смерті ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину за законом як спадкоємець першої черги ОСОБА_1 , але не оформила свої спадкові права. Враховуючи відсутність відомостей про інших спадкоємців, суд вважає за необхідне визнати за позивачем ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) згідно вище вказаного сертифікату серії КР №012455.

Згідно вимог ст.ст.125, 126 ЗК України право власності на земельну частку (пай) виникає після одержання її власником документа, що посвідчує це право, та його державної реєстрації. З огляду на вказані норми законодавства, беручи до уваги, що право власності на земельну частку (пай) у спадкодавця ОСОБА_1 не виникло, то суд позбавлений можливості визнати право власності на земельну частку (пай) за позивачем в порядку спадкування за законом, у зв`язку з чим в цій частині позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Новомиргородської міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_3 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , право на земельну частку (пай), площею 7,10 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості із земель розташованих у межах Новомиргородської міської ради Кіровоградської області, що перебувала у колективній власності КСП «Хлібороб» с. Каніж Новомиргородського району Кіровоградської області, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР № 012455, виданого 20 травня 1996 року Новомиргородською РДА Кіровоградської області на ім`я померлої ОСОБА_1 .

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст рішення виготовлений 16 червня 2022 року.

Суддя Новомиргородського районного суду

Кіровоградської області Володимир Орендовський