УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2022 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Авраменко А.М., ознайомившись із заявою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення його позову до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Шаулової Марини Олексіївни, приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко Валентини Володимирівни, третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Петренко Катерина Володимирівна, про визнання недійсною довіреності, визнання частково недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, припинення та визнання права власності, витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2022 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник позивача із вищевказаною заявою в якій просила заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 до набрання законної сили рішення суду у даній цивільній справі, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може привести до невиконання чи ускладнення його виконання.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви №199/10167/21 (провадження №2/199/926/22) позивач звернувся до суду із позовом про визнання недійсною довіреності, визнання частково недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, припинення та визнання права власності, витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, а саме 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 44,6 кв.м., та житловою площею 27,1 кв.м.

Відповідно до ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Згідно ст.150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Нормою ст.152 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову після відкриття провадження у справі подається до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Положеннями ст.153 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами позову, питання забезпечення якого вирішується, дійсно існує цивільно-правовий спір, обраний позивачем вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, передбачений чинним ЦПК України та є доцільним в рамках даної справи, а заявлене позивачем забезпечення позову та його вид не охоплюються визначеними ч.ч.4-10 ст.150 ЦПК України випадками, коли забезпечення позову не допускається. Необхідність застосування обраного позивачем виду забезпечення позову є обґрунтованою, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що не застосування такого забезпечення позову може призвести до подальшого відчуження спірного нерухомого майна, що ускладнить визначення складу відповідачів у справі, а отже ускладнить ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, зокрема у випадку ухвалення позитивного для нього рішення суду за його позовом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою, а викладені в ній в її обґрунтування обставини доведеними, а отже така заява підлягає задоволенню.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд також враховує практику Європейського суду з прав людини у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Так, згідно п.43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя в аспекті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, враховуючи, що застосування обраного позивачем виду забезпечення позову не спричинить невідновлюваної шкоди відповідачу та/або тертім особам, а також приймаючи до уваги відсутність передбачених ч.3 ст.154 ЦПК України обставин для обов`язкового застосування судом зустрічного забезпечення, суд приходить до висновку про відсутність потреби у застосуванні зустрічного забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149-154, 258, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Шаулової Марини Олексіївни, приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко Валентини Володимирівни, третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Петренко Катерина Володимирівна, про визнання недійсною довіреності, визнання частково недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, припинення та визнання права власності, витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, - задовольнити.

В порядку забезпечення позову заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 до набрання рішенням суду законної сили.

Зустрічне забезпечення не застосовувати.

Копію ухвали суду направити для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки з дня постановлення ухвали суду.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя А.М. Авраменко