Номер провадження: 22-ц/813/122/22
Справа № 495/5173/13-ц
Головуючий у першій інстанції Заверюха В. О.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

з участю секретаря Шлапак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 вересня 2020 року, постановлену під головуванням судді Заверюха В.О., у цивільній справі за заявою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своєї заяви, АТ КБ «ПриватБанк» зазначило, що заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.06.2016 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №47 MBD від 17.04.2007 року в розмірі 107714,42 доларів США, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості у розмірі 10000 грн., а також стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 3219 грн.

15.01.2020 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області по вказаній справі був виданий виконавчий документ.

Заявник зазначав, що строк пред`явлення виконавчого документа було порушено з підстав, що суд надав виконавчі листи вже після строку на пред`явлення їх до виконання, а оскільки строк пред`явлення виконавчого документу до виконання пропущене не з вини стягувача, тобто, вже після спливу строку пред`явлення їх до виконання, у зв`язку з чим стягувач не зміг скористатись своїм правом на звернення до виконавчої служби, заявник просив поновити строк пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 вересня 2020 року у задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати, прийняти постанову, якою заяву задовольнити, посилаючись на порушення норм процесуального права.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги, АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що висновки суду про те, що позивач пропустив строк виконання виконавчих документів з власної вини не відповідають обставинам справи, оскільки виконавчі документи були надіслані судом після спливу строку пред`явлення їх до виконання. Крім того судом не було взято до уваги, що позивач не був повідомлений про те, що ухвалою суду від 24.11.2015 року було скасовано заочне рішення від 28.07.2014 року та про ухвалення рішення суду від 16 червня 2016 року, а також, неотримання позивачем виконавчих листів до 15.01.2020 року, що на думку заявника є поважними причинами для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу, адвокат Попов М.С., представник ОСОБА_1 , зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, оскільки рішення суду було надіслано банку 17.06.2016 року, у травні 2018 року представник банку звернувся до суду з заявою про виправлення описки у виконавчому листі, виданим на виконання рішення від 28.07.2014 року, у задоволені якої ухвалою суду від 23.05.2018 року було відмовлено, отже вважає, що позивачу було відомо про рішення суду, однак з заявою про видачу виконавчого листа представник банку звернувся лише 14.01.2020 року.

Учасники справи про призначене судове засідання на 16 листопада 2022 року були сповіщені належним чином(а.с. 11-12, 13-14, 15-16, 19, 20-24 т. 3).

Від ОСОБА_3 , представника АТ КБ «ПриватБанк» до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю представника АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 45-47 т. 3).

Заяв, або клопотань про відкладення розгляду справи від інших учасників справи до суду не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Попова М.С., представника ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам закону з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд першої інстанції зробив висновок, що описані заявником підстави для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у вказаній справі не можуть вважатися поважними, так як в матеріалах справи відсутні відомості щодо звернення АТ КБ «ПриватБанк» до суду раніше ніж 15.01.2020 року стосовно видачі копії рішення суду та виконавчих листів, а оскільки АТ КБ «Приватбанк» протягом значного проміжку мав об`єктивну можливість цікавитись щодо видачі рішення суду та виконавчих листів, стадією виконавчих проваджень, своєчасно вчиняти процесуальні дії щодо пред`явлення виконавчих листів до виконання, обставин, які б унеможливлювали своєчасне вчинення дій з боку АТ КБ «Приватбанк» щодо належного виконання рішення суду не надано, суд визнав, що АТ КБ «Приватбанк» пропустив строк виконання виконавчих документів з власної вини.

Однак, колегія суддів з таким висновком суду не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 липня 2014 року задоволені позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк». Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №47MВD від 17.04.2007 року в розмірі 860 965,11 грн. Стягнуто солідарно з ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості у розмірі 10 000 грн. та судовий збір у розмірі 3 219 грн. (а.с. 19-193 т. 1).

07 серпня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з заявою про видачу заочного рішення та виконавчих листів (а.с. 194 т. 1).

20 жовтня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» отримав виконавчий лист, який набрав чинності 08.08.2014 року, та який підлягає пред`явленню до виконання до 08.08.2015 року (а.с. 231 т. 1).

19 червня 2015 року постановою Державного виконавця ВДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області виконавче провадження відкрито (.с. 232 т. 1).

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення від 28 липня 2014 року (а.с. 201-205 т. 1).

12.05.2015 року ухвалою суду матеріали справи за заявою ОСОБА_1 прийняти, та призначено судове засідання (а.с. 215 т. 1).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.11.2015 року було задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 28.07.2014 року та справу призначено до розгляду в загальному порядку (а.с. 3 т. 2).

З матеріалів справи також вбачається, що на 24.11.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» про судове засідання про розгляд справи за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення сповіщений не був, що підтверджується відсутністю судових повісток на адресу ПАТ КБ «ПриватБанк».

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.06.2016 року задоволений позов ПАТ КБ «ПриватБанк». Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №47 MBD від 17.04.2007 року в розмірі 107714,42 доларів США. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості у розмірі 10000 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 3219 грн.

Докази направлення сторонам рішення суду від 16.06.2016 року та виконавчого документа матеріали цивільної справи не містять.

У травні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з заявою про виправлення описки у виконавчому листі, виданим 20.10.2014 року, на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 липня 2014 року (а.с. 66 т. 2).

Ухвалою суду від 23 травня 2018 року у виправленні описки у виконавчому листі відмовлено з тих підстав, що рішення, на підставі якого видані виконавчі листи скасоване (а.с. 73-74 т. 2).

Однак в матеріалах справи відсутнє належне сповіщення про розгляд справи, а також відсутні докази направлення ухвали на адресу АТ КБ «ПриватБанк».

14.01.2020 року представник АТ КБ «ПриватБанк» подав до суду заяву про видачу рішення та виконавчого листа.

12.08.2020 року представник АТ КБ «ПриватБанк» повторно звернувся до суду з заявою про видачу рішення суду та виконавчого листа.

14.08.2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Як вбачається з виконавчих листів у справі №495/5173/13-ц від 16 червня 2016 року, які містяться в матеріалах справи виконавчий лист може бути пред`явлений до виконання на протязі до 29.06.2019 року, рішення набрало чинності 29 червня 2016 року, виконавчі листи видані 15.01.2020 року (а.с. 85-91 т. 2).

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

У відповідності до ст. 22 Закону № 606-XIV станом на 16 червня 2016 року строк пред`явлення виконавчих документів до виконання становив один рік.

Відповідно до ч.6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року, стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого листа до виконання має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Зазначений строк є процесуальним, а отже, може бути поновлений, тобто виключним суб`єктом звернення до суду з цього питання є стягувач.

Підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання є поважність причин пропуску строку.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

Встановлені судом обставини дають підстави стверджувати, що стягувач набув право пред`явлення виконавчого листа до виконання з моменту набрання ним законної сили, тобто з 29 червня 2016 року.

Проте, в матеріалах справи відсутнє будь-яке документальне підтвердження направлення позивачу копії рішення суду від 16.06.2016 року, а також звернення АТ КБ «ПриватБанк» до суду у 2018 році з заявою про виправлення описки у виконавчих листах, виданих на підставі рішення суду від 2014 року, підтверджує те, що АТ КБ «ПриватБанк» не було повідомлено про скасування рішення суду, та ухвалення нового у 2016 році.

Причиною пропуску строку заявник в суді першої інстанції вказував, що виконавчі листи були видані 15.01.2020 року, в яких зазначено, що виконавчий лист може бути пред`явлений до виконання до 29.06.2019 року.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно ст. 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Таким чином, на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року № 3рп/2010 у справі № 1-7/2010 зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Звертаючись до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення його до виконання заявник вказував на поважність пропуску строку те, що суд надав виконавчі листи вже після спливу строку на пред`явлення до виконання.

Вказані доводи заявника підтверджуються матеріалами справи, а тому, з урахуванням цих обставин та враховуючи факт невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, що є неприпустимим, колегія суддів вважає наявність правових підстав для поновлення пропущеного строку пред`явлення його до виконання, оскільки не можна обмежити право особи на звернення до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, яке передбачене чинним законодавством, кредитором є банк, документ не було пред`явлено вчасно через його неотримання, що є об`єктивною перешкодою для своєчасного звернення.

Окрім того, відповідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, що судом першої інстанції зроблено не було.

З огляду на викладене, колегія суддів, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви АТ КБ «ПриватБанк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 вересня 2020 року скасувати.

Прийняти постанову, якою заяву акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Поновити акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» строк для пред`явлення до виконання виконавчого документу №495/5173/13-ц по цивільній справі №495/5173/13-ц за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 17 листопада 2022 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.А. Гірняк

______________________________________ С.М. Сегеда