Справа № 495/5267/15-ц
№ провадження 2/495/341/2022
З А О Ч Н Е р і ш е н н я
08 листопада 2022 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,
за участю секретаря Мельник Ю.В.,
Справа № 495/5267/15-ц
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Білгород Дністровському цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Старокозацької сільської ради Білгород Дністровського району Одеської області, ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно,
30.07.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності спадкове майно, просить суд: встановити факт належності 1/2 частини житлової квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ним, право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 51,5 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м., що в цілому складається з: 1 коридор, 2 житлова, 3- житлова, 4 кухня, 5 санвузол, 6 шафа, 7 лоджія.
Стислий виклад позиції позивача
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_3 .
Той факт, що спадкоємець був його батьком підтверджується свідоцтвом про його народження.
На день смерті спадкодавцеві належала 1/2 частка квартири АДРЕСА_1 .
За життя спадкодавець не зареєстрував свої право власності на 1/2 частку квартири, в зв`язку з чим він не може вирішити питання про спадкування вказаного житлового будинку в нотаріальному порядку, в зв`язку з чим вимушений звернутися з вказаним позовом до суду.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
03 серпня 2015 року Ухвалою суду, суддя Мишко В.В. провадження у справі було відкрито. ( т.1 а.с. 19)
16 вересня 2015 року рішенням Білгород Дністровського міськрайонного суду позовні вимоги позивача були задоволені. (т.1 а.с. 29-32)
11 травня 2016 року рішенням апеляційного суду Одеської області апеляційна скарга ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 була задоволена, рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 вересня 2015 року скасоване, ухвалене нове рішення, який у задоволені позову позивачу відмовлено. (т.1. а.с. 101, 102-105)
05 жовтня 2016 року Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України, касаційна скарга ОСОБА_1 була задоволена частково, рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 11 травня 2016 року скасоване, справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції. (т.1. а.с. 140-143)
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу вказаної справи від 01 листопада 2016 року головуючою суддею визначена суддя Шевчук Ю.В. ( т,1 а.с. 145)
03 листопада 2016 року ухвалою судді Шевчук Ю.В. заявлений самовідвід від розгляду зазначеної справи. ( т.1 а.с. 147)
07 листопада 2016 року відповідно до розпорядження №267 здійснений повторний автоматизований розподіл судової справи. ( т.1 а.с. 148)
07 листопада 2016 року, відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи справа передана на розгляд суді ОСОБА_5 ( т.1 а.с. 149)
25 листопада 2016 року Ухвалою судді Чебан Н.В. справа призначена до розгляду. ( т.1 а.с. 150)
06 березня 2017 року відповідно до розпорядження № 86, здійснений повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з відпускаю судді по вагітності та пологам. ( т.1 а.с 191)
06 березня 2017 року, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи, справа передана на розгляд суді ОСОБА_6 (т.1. а.с. 192)
07 березня 2017 року Ухвалою судді справа прийнята до провадження та призначений її розгляд по сутті справи. ( т.1. а.с. 193)
17 травня 2017 року Ухвалою судді, заяву ОСОБА_2 про залучення її в якості співвідповідача до участі у справі було задоволено. (т.1 а.с. 220)
22 листопада 2017 року Ухвалою суду, клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі було задоволено, зупинене провадження по цивільній справі до вирішення цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя. ( т.2 а.с. 25,26-27)
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, представник позивача 24 листопада 2017 року надав апеляційну скаргу. (т.2 а.с. 30-33)
03 квітня 2018 року Постановою апеляційного суду Одеської області апеляційна скарга представника позивача залишена без задоволення, ухвала суду від 22 листопада 2017 року без змін. ( т.2 а.с. 77, 78-80)
12 червня 2018 року відповідно до розпорядження № 450 здійснений повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з закінченням повноважень у судді. (т.2 а.с. 83)
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 12 червня 2019 року вказана справа розподілена судді Прийомової О.,Ю. ( т.2 а.с. 84)
11 лютого 2022 року Ухвалою Білгород Дністровського міськрайонного суду клопотання представника позивача про поновлення провадження у справі було задоволено, справа прийнята до провадження судді Прийомової О.Ю., провадження у справі було поновлено з призначенням її підготовчого розгляду. (т.2 а.с. 116-117)
09 червня 2022 року Ухвалою суду підготовче провадження у справі було закрито та призначений її розгляд по сутті справи.( а.с. 127-128 т.2)
Позивач ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, від його представника адвоката Холудєєва Б.Є. надана заява, згідно з якою заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутністю, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Представник відповідача, співвідповідач в судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.
Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Зі згоди представника позивача, про що свідчить заява представника, суд ухвалою від 08 листопада 2022 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 -281 ЦПК України.
Фактичні обставини справи встановлені судом.
Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступних висновків.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , про що свідчить паспорт серії НОМЕР_2 виданий 29.09.1997 року та видана 04.04.2000 року довідка про присвоєння ідентифікаційного номера № НОМЕР_3 (т,1 а.с.4).
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сином ОСОБА_3 , що підтверджується виданим 27.01.1977 року свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , актовий запис № 5 (т.1 а.с.6).
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.12.2014 року було допущено поворот виконання ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.07.2014 року та ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.10.2014 року шляхом зобов`язання Комунального підприємства «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» скасувати реєстраційний запис про право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: 1 коридор, 2 житлова, 3 житлова, 4 кухня, 5 санвузол, 6 шафа, 7 лоджія, загальною площею 51,5 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м. за ОСОБА_1 . Визнано за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: 1 коридор, 2 житлова, 3 житлова, 4 кухня, 5 санвузол, 6 шафа, 7 лоджія, загальною площею 51,5 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м. (т.1 а.с.12-13).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (батько ОСОБА_1 ) помер у віці 61 року, що підтверджується виданим 19.11.2014 року свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , актовий запис № 1368 (т.1 а.с.5).
Таким чином, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 залишилась спадщина, зокрема, у вигляді 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: 1 коридор, 2 житлова, 3 житлова, 4 кухня, 5 санвузол, 6 шафа, 7 лоджія, загальною площею 51,5 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м.
При зверненні до нотаріальної контори з метою оформлення та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, ОСОБА_1 було відмовлено та винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із тим, що не було надано правовстановлюючих документів на спадкове майно, які підтверджують право власності спадкодавця на заявлене спадкове майно. Рекомендовано звернутися до суду (т.1 а.с.15-16).
16 вересня 2015 року Білгород Дністровським міськрайонним судом було ухвалене рішення про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі. ( т.1. а.с.29-32)
11 травня 2016 року рішенням апеляційного суду Одеської області, апеляційна скарга ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 була задоволена, рішення суду від 16 вересня 2015 року було скасоване, ухвалене нове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_1 було відмовлено, стягнутий з нього судовий збір. (т. 1 а.с. 102-105)
Як зазначив апеляційний суд, однією з підстав скасування рішення суду послугувало те, що на той час існував між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 спір щодо 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .
Таким чином, подаючи ОСОБА_1 позов про визнання права власності в порядку спадкування за законом знав про наявність спору, неправильно визначив коло сторін по справі, у зв`язку з чим були порушені права ОСОБА_8 .
Розглядаючи касаційну скаргу ОСОБА_1 . Вищий Спеціалізований суд України своєю ухвалою від 05 жовтня 2016 року рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 11 травня 2016 року скасував та передав справу на новий розгляд до суду першої інстанції. (т.1 а.с. 142-143)
В своїй ухвали ВСС України зазначив, що у порушені вимог ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України апеляційний суд не звернув уваги на доводи позивача та не надав їм належної оцінки, дійшов передчасного висновку про те, що укладений на товарній біржі між сторонами договір купівлі продажу квартири не підлягав нотаріальному посвідченню, унаслідок чого він є дійсним.
Таким чином, саме вказаний висновок апеляційного суду щодо дійсності угоди, укладеної на товарній біржі, тягне за собою невірне визначення власника спірного нерухомого майна і, як наслідок, впливає на подальше вирішення спірних правовідносин, які, як зазначає суд, наявні в судових провадженнях.
У силу ч. 3 ст. 335 ЦПК України не може залишатися у силі й рішення суду першої інстанції, оскільки у порушення вимог п.2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України про те, що якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному ч. 3 цієї статті, суд не залучив до участі у справі ОСОБА_7 , з якою існує спір щодо спірної квартири у порядку поділу майна подружжя і за її позовом на цю квартиру накладено арешт.
На виконання Ухвали ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справи, ухвалою суду від 17 травня 2017 року заява ОСОБА_2 про залучення в якості співвідповідача до участі у справі була задоволена.
Залучена в якості співвідповідача ОСОБА_2 . (т. 1 а.с. 221-222)
Крім того, 22 листопада 2017 року Ухвалою суду, клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі було задоволено, зупинене провадження по цивільній справі до вирішення цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя. ( т.2 а.с. 25,26-27)
25 квітня 2018 року Рішенням Білгород Дністровського міськрайонного суду, позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про розподіл майна, що є у спільній власності подружжя і визнання права власності задоволено частково, у задоволені позову в частині визнання права спільної сумісної власності ОСОБА_7 до ОСОБА_1 на 1/2 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 51,5 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м., підсобною площею 22,9 кв.м. було відмовлено.
Щодо позовних вимог на спірну квартиру, суд в своєму рішенні зазначив: «першим пунктом позовних вимог позивачки є визнання права спільної сумісної власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .
Щодо правового режиму набуття цієї квартири судом встановлено наступне.
Згідно свідоцтва про право власності на житло від 27 червня 1997 року відповідачу ОСОБА_1 та його батькові ОСОБА_3 належало по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 .
13 вересня 1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 у Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі був укладений договір купівлі - продажу 1/2 частини № 5 у будинку АДРЕСА_3 .
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.03.2010 року вказаний договір був визнаний дійсним, та за ОСОБА_1 була визнано право власності на 1/2 частину вказаної квартири.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10 квітня 2014 року вказане рішення суду першої інстанції було залишено без змін.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 липня 2014 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.03.2010 року та ухвала Апеляційного суду Одеської області від 10 квітня 2014 року були скасовані, справа направлена до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.10.2014 року по справі №495/6282/14-ц позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності була залишена без розгляду.

ІНФОРМАЦІЯ_2 батько відповідача ОСОБА_3 помер.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом про вступ у спадщину після смерті свого батька на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені, за ним було визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ..

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 11 травня 2016 року вказане рішення було скасовано.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 05 жовтня 2016 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 вересня 2015 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 11 травня 2016 року скасовані, справа передана до суду першої інстанції на новий розгляд.

На даний час провадження по цій справі зупинене до набрання законної сили ухвалою або рішенням по цій справі про поділ спільного майна подружжя, тобто рішення по справі про вступ у спадщину ОСОБА_1 на момент розгляду справи не винесено.

Таким чином, ОСОБА_1 є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27 червня 1997 року (тобто право власності набуто до вступу у шлюб), власником іншої 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 до шлюбу станом на час розгляду даної справи є батько відповідача ОСОБА_3 .

Таким чином, позовні вимоги позивачки в частині визнання права спільної сумісної власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають.»

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 була надана апеляційна скарга.

28 грудня 2021 року Постановою Одеського апеляційного суду, апеляційна скарга ОСОБА_2 залишена без задоволення.

Рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області без змін.

Як зазначив апеляційний суд в своїй постанові стосовно спірної квартири: «Таким чином, ОСОБА_1 є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27 червня 1997 року (тобто право власності набуто до вступу у шлюб), власником іншої 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 до шлюбу станом на час розгляду даної справи є батько відповідача ОСОБА_3 .

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача в частині визнання права спільної сумісної власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 дійсно задоволенню не підлягали.»

Зазначене рішення набрало законної сили 28 грудня 2021 року.

Нормативне обґрунтування

У відповідності до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 234 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України).

Згідно із ч.2 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», спори про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що має юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно абзацу другого п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, наведений ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним.

За наявності необхідних умов, суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 5 ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст.1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України, в першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з чоловіка і жінки, що пережив і батьки.

Положеннями ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а спадкування за законом є однією з підстав набуття права власності.

Відповідно до Постанови ВС від 11 березня 2020 року у справі № 360/2312/16-ц, ВС зазначив, відповідно до п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом МЮ України від 03 березня 2004 року № 20/5, у редакції чинній на час відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкоємцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини.

Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка ЖЕО, правління житлового - будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкоємцем, копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини, реєстраційний напис у паспорті спадкоємця про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Верховний суд зазначає, що саме реєстрація спадкоємця за місцем проживання спадкодавця на час смерті спадкодавця свідчить про "автоматичне прийняття спадкоємцем спадщини".

Таким чином спадкоємцю достатньо звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і надати паспорт про реєстрацію за місцем проживання спадкодавця і нотаріус буде вважати цього спадкоємця таким, що прийняв спадщину.

Оцінка аргументів сторін, висновки суду

Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємцем ОСОБА_3 (померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ) першої черги за законом, який претендує на спадщину у вигляді 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , є його син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Факт належності ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 підтверджується.

- свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_7 виданим 27.06.1997 року (т.1 а.с.10);

- розпорядженням органу приватизації № 1145 від 27.06.1997 року (т.1 а.с.11);

- ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.12.2014 року (т.1 а.с.12-13);

- рішенням Білгород Дністровського міськрайонного суду від 25 квітня 2018 року, залишеним в силі Постановою апеляційного суду від 28 грудня 2021 року.

В свою чергу, вказаний спадкоємець позбавлений права на отримання зазначеної спадщини у зв`язку із тим, що спадкодавець не встиг за життя зареєструвати своє право власності, згідно діючого законодавства України.

Даний факт є юридичним, оскільки його встановлення надає позивачу право на отримання майнових прав на спадкове майно та повністю підтверджується матеріалами справи.

Враховуючі усе вищевикладене, на основі повно та всебічно досліджених доказів, у відповідності вимог чинного законодавства, та його правозастосування до фактичних обставин справи, того, що позивач є спадкоємцем майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , інших судом не встановлено, який фактично прийняв спадщину після смерті свого батька, оскільки звернувся до нотаріуса з приводу оформлення своїх спадкових прав, не відмовився від її прийняття, однак не може вирішити питання про спадкування в нотаріальному порядку, оскільки померлий не встиг за життя зареєструвати своє права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , взявши до уваги підтверджений факт належності спадкового майна спадкодавцю, вирішенням спору, в теперішній час між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стосовно 1/2 частки спірного майна, який в позові про розподіл майна, що є у спільній власності подружжя і визнання права власності в цій частині відмовлено рішенням Білгород Дністровського міськрайонного суду від 25 квітня 2018 року, залишеним в силі Постановою Одеського апеляційного суду від 28 грудня 2021 року, прийнявши до уваги також те, що, іншого способу, окрім як в судовому порядку, захистити права позивача не надається можливим, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 328, 1216, 1217, 1233, 1234, 1236, 1261 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 10, 11, 57-60, 157, 169, 197, 208, 209, 212-215, 218, 234, 256, 280-281, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Старокозацької сільської ради Білгород Дністровського району Одеської області, ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт належності 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 51,5 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м., що в цілому складається з: 1 коридор, 2 житлова, 3- житлова, 4 кухня, 5 санвузол, 6 шафа, 7 лоджія.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач: Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт серії НОМЕР_2 , ІПН: НОМЕР_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Старокозацька сільська рада Білгород Дністровського району Одеської області, місцезнаходження: вул. Горького, 35 в с. Старокозаче Білгород Дністровського району Одеської області.

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_8 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складений 18 листопада 2022 року.

Суддя: