Справа № 461/4622/22
Провадження № 4-с/461/26/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.09.2022 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Кіш В.Т.,

представника скаржника Поліщука М.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу

скаржник - ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 ),

представник скаржника - ОСОБА_2

( АДРЕСА_2 ),

заінтересована особа - Галицький відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів)

(79058, м. Львів, пр. Чорновола, 39)

на дії державного виконавця,

в с т а н о в и в :

Фактичні обставини справи, суть питання, яке вирішується судом.

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить зобов`язати старшого державного виконавця Галицької державної виконавчої служби у м. Львові Лесько Наталії Миколаївни уточнити в постанові про накладення арешту на кошти ОСОБА_1 межу до 70% одержуваної соціальної допомоги.

Обґрунтовуючи подану скаргу, покликаються на те, що на виконанні у Галицькому відділі Державної виконавчої служби у м. Львові знаходиться виконавче провадження №28496295 з примусового виконання виконавчого листа №2/2756/06, виданого 12.09.2006 року Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, починаючи з 26.06.2006 року. Скаржник зазначає, що визначені судом аліменти він сплачував вчасно, але останнім часом його стан здоров`я значно погіршився. Медико-соціальна комісія 29.08.2019 року визнала його інвалідом 3-ої групи загального захворювання. Вказує, що він перебуває на обліку в Галицькому відділі соціального захисту і отримує державну соціальну допомогу в розмірі 1769 грн. Стверджує, що в нього, крім соціальної допомоги, інших доходів немає, а тому борг по несплаті аліментів повинен враховуватись з цієї суми. Однак, старшим державним виконавцем Галицького ВДВС у м. Львові Лесько Н.М. від 08.03.2020 року його оштрафовано на суму 20997,1 грн. Постанова була скерована в банк, де він отримує соціальну допомогу і з того часу картка заблокована і він залишився без засобів на існування. Звертає увагу суду, що дії виконавчої служби грубо порушують ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи наведене, просить скаргу задовольнити.

Представник скаржника Поліщук М.Т. в судовому засіданні скаргу підтримав з наведених у ній мотивів.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

При цьому, суд також виходить з того, що Законом України «Про правовий режим воєнного стану» встановлено наступне.

Стаття 10. Неприпустимість припинення повноважень органів державної влади, інших державних органів в умовах воєнного стану

1. У період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Стаття 12-2. Діяльність судів, органів та установ системи право суддя в умовах воєнного стану

1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Стаття 26. Правосуддя в умовах воєнного стану

1. Правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.

2. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

3. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

4. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Наведені положення покладають на суд обов`язок продовжувати здійснювати правосуддя в умовах введення воєнного стану, за наявності такої можливості та встановлюють те, що повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. При цьому, скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства прямо забороняється Законом.

Мотиви та висновки суду, обставини встановлені під час судового розгляду та докази у справі, а також положення закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що на виконанні у Галицькому відділі Державної виконавчої служби у м. Львові знаходиться виконавче провадження №28496295 з примусового виконання виконавчого листа №2/2756/06, виданого 12.09.2006 року Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, починаючи з 26.06.2006 року.

Згідно пояснень представника скаржника, ОСОБА_1 визначені судом аліменти сплачував вчасно, проте, останнім часом стан здоров`я останнього значно погіршився. Медико-соціальна комісія 29 серпня 2019 року визнала ОСОБА_1 інвалідом 3-ої групи загального захворювання. ОСОБА_1 перебуває на обліку в Галицькому відділі соціального захисту і отримує державну соціальну допомогу в розмірі 1769 грн. Крім того, на його утриманні знаходиться мати - ОСОБА_5 , інвалід 2-ої групи, та малолітній син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно висновку медико-соціальної комісії ОСОБА_1 заборонена важка фізична праця із шкідливими матеріалами та він живе на соціальну допомогу для інвалідів 3-ої групи, з якої сплачує аліменти.

За твердженням скаржника, 08.03.2020 державним виконавцем на нього було накладено стягнення, а саме штраф на суму 20997,1 грн. Постанова про накладення стягнення була скерована в банк, де він отримує соціальну допомогу, і з того часу картка заблокована і він залишився без засобів на існування.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 09.04.2021 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львові Лесько Наталії Миколаївни при винесенні постанови від 08.09.2020 року. Зобов`язано старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Лесько Наталію Миколаївну усунути порушення (поновити порушене право заявника) та прийняти рішення у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

В описовій частині вищезазначеної ухвали суд встановив, що відсутні правові підстави для арешту грошових коштів ОСОБА_1 , оскільки відповідно до вимог законодавства рахунок на який нараховується соціальна допомога, відноситься до рахунків із спеціальним режимом використання (зарахування соціальної допомоги) і законом заборонено звернення на кошти, які обліковуються на таких рахунках».

Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Згідно статті 1 «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписами ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Частиною 1 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 73 ЗУ «Про виконавче провадження», кошти, на які не може бути звернено стягнення: вихідна допомога, що виплачується в разі звільнення працівника; компенсація працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; матеріальна допомога особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; допомога у зв`язку з вагітністю та пологами; одноразова допомога у зв`язку з народженням дитини; допомога при усиновленні дитини; допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; допомога на дітей одиноким матерям; допомога особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною-інвалідом, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; допомогу на лікування; допомогу на поховання; щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Відповідно до ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Розділом IX Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, зокрема умови, порядок, розмір такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до положень ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

В ході розгляду справи суду не надано жодного доказу з приводу належного виконання рішення суду від 09.04.2021 року, зокрема про усунення порушення (поновлення порушеного права заявника) та прийняття рішення, у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження»

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, слід зобов`язати державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) Лесько Наталію Миколаївну (уповноваженого державного виконавця у виконавчому провадженні №28496295) невідкладно розглянути питання щодо приведення розміру відрахувань, які стягуються з ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №28496295 з примусового виконання виконавчого листа №2/2756/06, виданого 12.09.2006 року Галицьким районним судом м. Львова, до вимог визначених статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження» та повідомити боржника про прийняте рішення. При цьому, задовольняючи скаргу та визначаючи зміст його резолютивної частини, суд виходить з того, що розмір відрахувань визначається відповідним рішенням, а порядок його виконання, в даному випадку примусового, регламентовано Законом України «Про виконавче провадження», а тому відповідні процесуальні дії щодо примусового виконання віднесено до компетенції та повноважень відповідного виконавця.

Керуючись ст. ст. 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) Лесько Наталію Миколаївну (уповноваженого державного виконавця у виконавчому провадженні №28496295) невідкладно розглянути питання щодо приведення розміру відрахувань, які стягуються з ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №28496295 з примусового виконання виконавчого листа №2/2756/06, виданого 12.09.2006 року Галицьким районним судом м. Львова, до вимог визначених статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження» та повідомити боржника про прийняте рішення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 );

представник скаржника - ОСОБА_2 (79008, м. Львів, пл. Соборна, 9);

заінтересована особа - Галицький відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) (79058, м. Львів, пр. Чорновола, 39).

Повний текст ухвали складено 03 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.