Справа № 148/1651/22
Провадження №2-о/148/61/22
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

17 жовтня 2022 року м.Тульчин

Суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Ковганич С.В., розглянувши в місті Тульчині заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та просить встановити факт його залучення до невоєнізованих формувань Цивільної оборони відповідно до п.9 ч.2 ст.7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"з метою отримання посвідчення особи з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни.

Ознайомившись з заявою та матеріалами справи, вважаю, що у відкритті провадження у справі необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Визначений у ч.1 ст.315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки згідно з частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно із роз`ясненнями, наданими ВСУ в п.2 постанови № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.

Підставою для звернення до суду з даною заявою стала відмова Управління соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації, як суб`єкта владних повноважень, щодо встановлення статусу та видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни. Причиною для відмови у наданні статусу інваліда війни стало те, що заявник не подав документи, які б підтверджували факт його залучення до робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань Цивільної оборони, а тому він вважає за можливе встановити факт залучення його до таких формувань в порядку окремого провадження.

Згідно з п.1 ч.1 ст.14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (ст.10, 11 і ч.3 ст.12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Правовий статус інваліда війни підтверджується відповідним посвідченням, виданим відповідно до Порядку видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302.

У пункті 10 Порядку зазначено, що посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Враховуючи документи, надані заявником до заяви, вважаю, що заявник звернувся до суду з метою отримання доказу, який би підтверджував правомірність його дій, спрямованих на отримання статусу інваліда війни.

З огляду на те, що законодавство передбачає спеціальний порядок встановлення статусу інваліда війни, тому в окремому провадженні не може бути встановлений юридичний факт залучення заявника до складу невоєнізованих формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який фактично підтвердить належність заявника до інвалідів війни.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 310/8703/17.

У п.30 вищевказаної постанови Велика Палата Верховного Суду також вказала, що у випадку, якщо заінтересована особа отримала від заявника документи, які підтверджують факт його залучення до формувань цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, проте надала відмову, яку заявник, маючи документальні підтвердження зазначеного факту, вважає безпідставною, він може оскаржити такі дії заінтересованої особи до адміністративного суду, до повноважень якого належить, зокрема, перевірка законності й обґрунтованості відмови заінтересованої особи та оцінка наданих їй заявником документів як доказів його залучення до формувань цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З огляду на вищевикладене, вказаний заявником факт не може бути встановлений в порядку окремого провадження у цивільному судочинстві.

Та обставина, що Управління соціального захисту відмовило заявнику у встановленні статусу інваліда війни, на яку посилається заявник як на причину звернення до суду за встановленням факту, не є підставою для розгляду спірного питання в порядку окремого провадження за нормами цивільного судочинства. Фактично між заявником і уповноваженим органом виник спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для підтвердження за ним певного соціально-правового статусу, не пов`язаний з будь-якими цивільними права та обов`язками заявника, їх виникненням, існуванням та припиненням. Отже, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин. У даному випадку захист своїх прав, у разі їх порушення, заявник має здійснювати в порядку адміністративного судочинства шляхом оскарження дій чи бездіяльності відповідного органу.

Згідно ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: