Справа № 444/3390/21 Головуючий у 1 інстанції: Оприск З.Л.
Провадження № 22-ц/811/245/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

судового засідання

19 квітня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Жукровської Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами Акціонерного товариства «Ідея Банк» та відповідачки ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 листопада 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору частково недійсним та здійснення перерахунку заборгованості, -

встановив:

У жовтні 2020 року позивач АТ «Ідея Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором №Z32/00117/004751477, укладеного 03.11.2019 між сторонами.

Під час розгляду справи відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до АТ «Ідея Банк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору частково недійсним та здійснення перерахунку заборгованості, зарахувавши сплачені кошти в розмір 28395 грн. 27 коп., що були спрямовані на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості в рахунок погашення основного боргу за кредитним договором №Z32/00117/004751477 від 03.11.2019 (а.с. 47).

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 24 листопада 2020 року з врахуванням ухвали цього ж суду від 13.10.2021, позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» суму боргу за кредитним договором 70 809 грн. 15 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» 1 734 грн. 07 коп. сплаченого судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» 2 100 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору частково недійсним та здійснення перерахунку заборгованості відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду оскаржили АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1

АТ «Ідея Банк» не погоджується із оскаржуваним рішенням в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення нарахованої та простроченої плати за обслуговування кредитної заборгованості, вважає рішення суду в цій частині незаконним та необгрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі заначає, що кредитний договір, стягнення за яким є предметом позову у даній справі, укладений 03.01.2019, тобто під час дії ЗУ «Про споживче кредитування», в редакції, яка набрала чинності 10.06.2017.

Відтак абзац 3 ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», згідно із яким кредитодавцю заборонялося встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього закону, втратив чинність, ще до укладення спірного кредитного договору, тому такий не може бути застосований у даній справі, а також не може бути застосвана і відповідна судова практика, оскільки така вже не актуальна.

Натомість, у чинному на даний час ЗУ «Про споживче кредитування» міститься визначення поняття загальних витрат за споживчим кредитом, якими є витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Також, втратили чинність Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, на зміну яким прийнято Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Покликаючись на Методику розрахунку загальної вартості кредиту для споживача, банк розраховує загальну вартість кредиту за такою формулою ЗВК = ЗРК + ЗВСК, де ЗВК загальна вартість кредиту, ЗРК загальний розмір кредиту, ЗВСК загальні витрати за споживчим кредитом.

Звертає увагу на судову практику у схожих правовідносинах.

Стверджує, що на момент укладеня кредитного договору, законодавство України передбачало можливість включення до договорів про споживче кредитування умов, що передбачають сплату споживачами плати за обслуговування кредиту чи кредитної заборгованості, що не було враховано судом першої інстанції.

Крім цього, визначення плати за обслуговування кредитної заборгованості підтверджується самим кредитним договором.

Вважає, що передбачена пунктом 1.10 кредитного договору плата за обслуговування кредитної заборгованості встановлена за послуги, які надаються відповідачу протягом всього строку дії кредитного договору, а також без обмежень щодо обсягу вище вказаних послуг, тобто плата за обслуговування кредитної заборгованості, передбачена пунктом 1.10 договору, встановлена за відповідні послуги, котрі надаються відповідачу більше ніж один раз на місяць.

Крім цього, законом не заборонено встановлювати плату за послуги, перелічені у п.1.10 договору, оскільки вимоги щодо безоплатності вказаних послуг законом не передбачено.

Не погоджується із покликанням суду першої інстанції на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 01.04.2020 у справі № 583/3343/19, який є прикладом слідування судовій практиці, яка не є актуальною.

В контексті плати за обслуговування кредитної заборгованості, покликається на презумпцію правомірності правочину, яка передбачена ст. 204 ЦК України.

Також зазначає, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача, при цьому ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» не містить висновку про несправедливість конкретних умов договору, зокрема, якими передбачено нарахування плати за обслуговування кредитної заборгованості, висновок суду щодо нікчемності відповідної умови договору є помилковим та суперечить ч. 2 ст. 215 ЦК України, за якою правочин є нікчемним, якщо його недійсність встановлена законом.

На думку апелянта, застосування ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» до спірних правовідносин, суперечитиме правовим висновкам Верховного Суду України викладеним у постанові від 02.12.2015 № 6-1341 цс 15, відповідно до яких ЗУ «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові проуцентні ставки, валютні знажки тощо, які передують укладенню договору.

Просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 листопада 2020 року в частині відмови у задоволенні вимог АТ «Ідея Банк» та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відповідну вимогу задовольнити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також частково не погоджується з оскаржуваним рішенням.

Зазначає, що всупереч ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про соживче кредитування» позивачем було встановлено плату за надання інформації щодо кредиту.

Судом також не з`ясовано та не взято до уваги, що за період дії кредитного договору Банк неправильно розрахував розмір зобовязання щодо сплати процентів по кредитному договору, яка на думку апелянта, є більшою на 1314,18 грн.

Наводить свій розрахунок процентів за весь строк користування кредитом.

Покликається також на те, що суд не врахував доводи щодо несправедливості відповідних пунктів кредитного договору.

Просить частково скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 листопада 2020 року і ухвалити нове рішення, яким визнати недійсними пункті 1.1, 1.10, 6.1 Кредитного договору № Z32/00117/004751477 від 03.11.2019 в частині встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості та зобов`язати АТ «Ідея Банк» здійснити перерахунок заборгованості (платежів) здійснених ОСОБА_1 за цим кредитним договором, з часу його укладення, зарахувавши сплачені кошти в розмірі 28395,27 грн., що були спрямовані на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості, в рахунок погашення основного боргу по кредитному договору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість в розмірі 35293,31 грн. за кредитним договором № Z32/00117/004751477від 03.11.2019.

Судові витрати за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанцій покласти на АТ «Ідея Банк».

Учасники справи в судове засідання 19 квітня 2022 року не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить такого висновку.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи, відтак суд повинен виходити з того, що тяганина при вирішенні цивільних справ вважається грубим порушенням цивільно-процесуального законодавства та є неприпустимою.

Питання зупинення провадження у справі врегульовано у Главі 8 Розділу ІІІ ЦПК України.

Зокрема, статтями 251-252 ЦПК України передбачено підстави, за яких суд зобов`язаний або може зупинити провадження у справі

Так, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду (п. 10 ч. 2 ст. 252 ЦПК України).

Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Колегією суддів встановлено, що ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 27 квітня 2021 року, справу № 496/3134/19 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Ідея Банк" про визнання недійсним кредитного договору прийнято до розгляду та призначено до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду України дійшла висновку, що аналіз відповідних постанов Верховного Суду свідчить про наявність розходжень у судовій практиці у справах з аналогічними підставами позову та подібними позовними вимогами.

Так, у справі № 583/3343/19 Верховний Суд зробив висновок про визнання недійсною умови кредитного договору, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, аналогічно у справі № 361/392/20 (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2021 року в справі № 361/392/20 (провадження № 61-16470св20)) Верховний Суд дійшов висновку про визнання недійсною умови кредитного договору, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту.

При цьому, за другого підходу відбувається кваліфікація умови договору, що передбачає комісію, як нікчемної, наприклад у справі № 194/1387/19 Верховний Суд зробив висновок про нікчемність умови кредитного договору, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що для повного та всебічного розгляду справи, необхідно зупинити провадження у даній справі до вирішення в касаційному порядку справи № 496/3134/19 Великою Палатою Верховного Суду.

Керуючись ст. 252 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Зупинити провадження у справі за апеляційними скаргами Акціонерного товариства «Ідея Банк» та відповідачки ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 листопада 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору частково недійсним та здійснення перерахунку заборгованості - до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №496/3134/19.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складений 19 квітня 2022 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк