Справа № 461/71/22 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/811/1683/22 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Салата Я.І.,

без участі сторін, розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 02 червня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2022 року АТ «Ідея Банк» звернулось до суду з позовом, в якому просили стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 38 257,13 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилались на те, що 16 травня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Z62.00503.005267683. Згідно кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 34 498,00 грн. зі сплатою 15 % річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів.

АТ «Ідея Банк» вказував, що ними повністю виконано свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується видатковими касовими (меморіальними) ордерами, однак відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором кредиту, внаслідок чого станом на 14 грудня 2021 року утворилась заборгованість в розмірі 38 257,13 грн.

Зазначали, що остання сплата за кредитним договором здійснена 22 жовтня 2021 року, вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 14.12.2021 року.

У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 07 грудня 2020 року на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором.

Також вказували, що відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до ОСОБА_1 будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора.

Просили позов задовольнити повністю.

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 02 червня 2022 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором №Z62.00503.005267683 від 16.05.2019 року в сумі 38 257,13 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» 2 270,00 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб AT «Ідея Банк» відповідач ОСОБА_1 розумів, ознайомився і погодився з ними, підписуючи кредитний договір, а також те, що вказані документи на момент отримання ним кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Також вказує, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Зазначає, що умови Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб AT «Ідея Банк», ОСОБА_1 як відповідач, не визнає, оскільки в них не міститься його підпису, а отже їх не можна розцінювати як частину кредитного договору №Z62.00503.005267683 від 16 травня 2019 року. Таким чином, відсутні підстави вважати, що між сторонами обумовлено у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

На думку скаржника, відсутність підтвердження прийняття позичальником ОСОБА_1 умов, якими передбачено розмір процентів за користування кредитом виключає можливість наявності підстав для стягнення заборгованості за процентами у розмірі, який визначено договором.

Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 02 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення. Яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 29 вересня 2022 року, є дата складення повного судового рішення 13 жовтня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 16 травня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Z62.00503.005267683. Згідно кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 34 498,00 грн. зі сплатою 15 % річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується видатковими касовими (меморіальними) ордерами №3177832, 3177838.

Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором кредиту, внаслідок чого станом на 27 січня 2021 року утворилась заборгованість в розмірі 54 243,24 грн. Остання сплата за кредитним договором здійснена 30 грудня 2020 року.

Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку НОМЕР_1 та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 14 грудня 2021 року.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно пунктів 1.2.-1.4. кредитного договору, банк надає позивачу кредит у розмірі 34 498 грн. з процентною ставкою у розмірі 15,0 % річних строком кредиту на 48 місяців /а.с.16/.

Пунктом 1.5. кредитного договору визначено, що під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 Додатку №1 як «Інші послуги Банку» /а.с.16/.

Згідно пункту 1.6. Кредитного договору датою повернення кредиту 16 травня 2023 року. Повернення заборгованості за Договором здійснюється через транзитний рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у банку відповідно до Графіку, викладеного в Додатку №1 доданого Договору.

Пунктом 1.7. кредитного договору передбачено, що банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів у розмірі 9 900 гривень на рахунок № НОМЕР_2 позичальника, який відкритий в АТ «Ідея Банк», МФО 336310, та позичальник доручає банку оплатити страховий за рахунок кредиту в розмірі 4 499,74 гривні згідно умовами Договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п.2 цього договору. Спосіб оплати - переказ коштів на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна Страхування життя» в AT «Ідея Банк» № НОМЕР_3 через транзитний рахунок, відкритий в AT «Ідея Банк» /а.с.16/.

Як вбачається із наявної у матеріалах справи виписки з особового рахунку по кредитному договору, останній платіж ОСОБА_1 був здійснений 22 жовтня 2021 року.

Відповідач умов договору у встановлений договором термін не виконав тому, згідно розрахунку заборгованості, наданого АТ «Ідея Банк» станом на час розгляду справи, загальна сума заборгованості за кредитом становить 38 257,13 грн. та складається з простроченого боргу 18 226,83 грн., простроченого боргу 8 376,12 грн., нарахованої плати за обслуговування кредиту 11 301,54 грн., простроченої плати за обслуговування кредиту 352,64 грн.

У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 07 грудня 2020 року вих. №12.4.2№ Z62.00503.005267683, на адресу ОСОБА_1 направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями списків про згрупування поштових відправлень. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до ОСОБА_1 будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Однак, ОСОБА_1 належним чином не відреагував на вимогу та зобов`язань за вищезгаданим договором кредиту не виконав.

Відповідач у встановлений строк зобов`язання за кредитним договором не виконав, відтак 20 січня 2021 року за заявою AT «Ідея Банк» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис за №1821 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, включаючи витрати на вчинення останнього /32/.

В подальшому, рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 13 вересня 2021 року, виконавчий напис нотаріуса в судовому порядку за позовом ОСОБА_1 визнано таким, що не підлягає виконанню.

З довідки ТОВ «Завод Кобзаренка» №19 від 25 квітня 2022 року, наданої відповідачем, вбачається, що підприємством ТОВ «Завод Кобзаренка» з 10 лютого 2021 року по 31 травня 2021 року утримано з заробітної плати та перераховано на рахунок ВДВС Недригайлівського МРУКЮ 6 745, 19 грн., які стягнуті на користь АТ «Ідея Банк», на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., в межах виконавчого провадження №6459957.

Разом з тим, з довідки Недригалівського ВДВС у Роменському районі Сумської області Північно східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 05 травня 2022 року, за час примусового виконання виконавчого провадження №64549957 з 17 березня 2021 року по 22 червня 2021 року з ОСОБА_1 стягнуто та перераховано на рахунок АТ «Ідея Банк» кошти у сумі 5 895,63 грн.,згідно платіжних доручень: №2041 від 17 березня 2021 року 1 371,29 грн., №2663 від 15 квітня 2021 року 1703, 91 грн., №3377 від 12 травня 2021 року 1 565, 95 грн., №4174 від 22 червня 2021 року 1 254, 48 грн. Вказані зарахування відображені у виписці по рахунку ОСОБА_1 з 01 січня 2019 року по 13 грудня 2021 року/а.с.20-26/.

Задовольняючи позов повністю, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є підставними в повному обсязі.

З таким висновком суду колегія суддів не може повністю погодитись, виходячи із наступних обставин.

Відповідно до ст. 627 ЦК України вбачається, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що Банк повністю виконав свої зобов`язання за Договором, а клієнт скористався наданим кредитом, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по особовому рахунку відповідача ОСОБА_1 а тому наявні підстави для стягнення з останнього заборгованост за кредитним договором №Z62.00503.005267683 від 16 травня 2019 року в сумі 26 602 гривні 95 копійок, що складається з основного боргу у сумі 18 226 гривень 83 копійки та простроченого боргу у сумі 8 376 гривень 12 копійок.

В той же час, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача нарахованої плати за обслуговування кредиту в сумі 11 301 гривню 54 копійки та простроченої плати за обслуговування кредиту в сумі 352 гривні 64 копійки, виходячи із наступних обставин.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором , а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (тут і далі у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту;4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.

У договорі про споживчий кредит можуть бути також зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.

Згідно положень ч. 5 ст. 11, ч. ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Крім того, відповідно до ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Зі змісту рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року№ 15-рп/2011 вбачається, що положення п. п. 22, 23 ст. 11, ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

За вказаних обставин, банком встановлено сплату позичальником комісії за обслуговування заборгованості позичальника, тобто платежу, який споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь.

Оскільки надання кредиту є обов`язком банку за кредитним договором, то така дія як обслуговування кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Операція з обслуговування кредитної заборгованості відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється ним при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

За вказаних обставин, позичальнику було встановлено щомісячну плату за таку супутню послугу банку, яка за законом повинна надаватися йому безоплатно, а відтак, нарахування банком плати за цю послугу є безпідставною. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом в постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19, провадження № 61-22778св19.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимоги АТ «Ідея Банк» в частині стягнення нарахованої плати за обслуговування кредиту в сумі 11 301 гривню 54 копійки та простроченої плати за обслуговування кредиту в сумі 352 гривні 64 копійки, відтак апеляційна скарга представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення шляхом зміни рішення Галицького районного суду м. Львова від 02 червня 2022 року.

Згідно ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 02 червня 2022 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором №Z62.00503.005267683 від 16 травня 2019 року в сумі 26 602 ( двадцять шість тисяч шістсот дві) гривні 95 копійок, що складається з основного боргу у сумі 18 226 (вісімнадцять тисяч двісті двадцять шість) гривень 83 копійки та простроченого боргу у сумі 8 376 ( вісім тисяч триста сімдесят шість) гривень 12 копійок.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» 1589 гривень судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 2 384 гривні судового збору в дохід держави.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» 1 021 гривню судового збору в дохід держави.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2022 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.