Провадження №2-з/521/190/22
Ухвала

24 жовтня 2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря Івчук К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в особі законного представника ОСОБА_1 , за участі третьої особи: Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

25 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в особі законного представника ОСОБА_1 , за участі третьої особи: Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності, визнання права власності.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження за вищевказаним позовом.

21 жовтня 2022 року на адресу суду надійшла заява представника ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій просила суд застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та встановити заборону вчиняти певні дії, а саме: заборонити будь-яким особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам), вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо вищезазначеного майна, у тому числі, шляхом укладення договорів купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, задоволення вимог іпотекодержателя, передачі в оренду, поділу тощо, заборонити користуватися даною квартирою.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача зазначила, що предметом спору у даній справі є право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує, що спірна квартира єоб`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки була придбана під час зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_4 титульним власником квартири, який загинув.Після смерті ОСОБА_4 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фесік С.В. заведено спадкову справу про що зроблено запис до Спадкового реєстру за номером 69507687. Спадкоємцями ОСОБА_4 за законом є його син малолітній ОСОБА_5 та мати ОСОБА_2 . В свою чергу, відсутність у позивача правовстановлюючих документів на квартиру порушує її права та позбавляє можливості оформити частину спільної квартири у свою приватну власність, у зв`язку з чим ОСОБА_1 змушена відновлювати своє право в судовому порядку.Станом на дату подання даної заяви у позивача відсутній доступ до квартири, оскільки там продовжує проживати ОСОБА_2 , яка на прохання надати документи на квартиру не реагує.На думку позивача, дії ОСОБА_2 можуть свідчити про те, що остання має намір отримати спадщину паралельно і на території тимчасово непідконтрольній Україні, а саме - по місцю знаходження майна (Автономна Республіка Крим, м. Судак, с. Дачне) та оформити на себе право власності на всю квартиру. Представник позивача зазначає, що на фоні військових дій в Україні, тимчасової дії окупаційної влади на території Криму, позивач має всі підстави побоюватися, що частка її майна, набутого у шлюбі, будевідчужена на користь третіх осіб, тому вважає за необхідне, до моменту ухвалення рішення у справі та набрання ним законної сили, вжити всі необхідні заходи забезпечення позову з метою збереження майна та можливості подальшого виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із вимогами п.п. 1,2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних заходів, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог та застосовуються з метою недопущення вчинення відповідачем дій, направлених на фактичну неможливість виконання судового рішення.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, представник позивача посилається на те, що частка її майна, набутого у шлюбі, будевідчужена на користь третіх осіб.

Вказані обставини дають суду підстави вважати, що невжиття заходів у вигляді накладення арешту та заборони відчуження може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Суд звертає увагу, що забезпечення позову направлено на охорону матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, і не є обмеженням права власності особи в повній мірі та носить тимчасовий характер.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, врахувавши характер спірних правовідносин, доходить висновку про наявність підстав вважати, що між сторонами наявний спір щодо вищезгаданої квартири, та невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду і є підстави для застосування таких заходів.

Суд вважає, що зустрічне забезпечення у даній справі не підлягає застосуванню.

Керуючись ст.ст. 150-153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в особі законного представника ОСОБА_1 , за участі третьої особи: Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності, визнання права власності задовольнити.

Застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та встановити заборону вчиняти певні дії, а саме: заборонити будь-яким особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам), вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо вищезазначеного майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Попередити, що особи, винні у невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену Законом.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її дії.

Суддя Ю.В. Тополева