31 жовтня 2022 року
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Харечка С.П.,
при секретарі Литвиненко В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Прикарпатзахідтранс» про зобов`язання виплатити на день звільнення розрахункові кошти, -
Ухвалою від 07 вересня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, за наявними у справі матеріалами.
Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Про місце, дату та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.
За наявності передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України умов суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 01.03.1980 прийнятий на роботу на посаду електромонтером на лінійну виробничо-диспечерську станцію-1К ДП «Прикарпатзахідтранс» про що свідчить запис № 7 трудової книжки ОСОБА_1 .
Наказом відповідача від 06.10.2021 №505-ЗВ позивач звільнений з посади за скороченням штату працівників згідно з п.1 ст.40 КЗпП України.
З оглянутої судом копії наказу від 06.10.2021року №505-ЗВ про припинення трудового договору (контракту), встановлено, що ОСОБА_1 належить: виплата грошової компенсації за невикористані дні відпусток щорічна основна відпустка (за періоди роботи з 01.03.2019 по 29.02.2020 за 15 календарних днів; за періоди роботи з 01.03.2020 по 28.02.2021 за 24 календарних днів; за періоди роботи з 01.03.2021 по 06.10.2021 за 14 календарних днів), щорічна додаткова відпустка за роботу з шкідливими умовами праці (за періоди роботи з 01.03.2019 по 29.02.2020 за 2 календарних днів; за періоди роботи з 01.03.2020 по 28.02.2021 за 2 календарних днів та за періоди роботи з 01.03.2011 по 06.10.2021 за 1 календарний день) всього грошова компенсація за невикористані відпустки 58 днів, та компенсаційна виплата у розмірі одного середньомісячного окладу (вихідна допомога).
Частиною першою ст.47 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.
За приписами ст.116 КЗПП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Таким чином, відповідач визнав ту обставину, що з його вини на день звільнення позивача з роботи остаточний розрахунок з ним не проведений, заборгованість перед позивачем складає 37 115,37грн., що підтверджується оглянутою довідкою виданою відповідачем.
Відтак суд вважає, що вимога в частині стягнення 37 115,37грн. є обґрунтованою, доведеною, та такою, що підлягає до задоволення.
Статтею 117 КЗпП України передбачено, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
Отже, стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у терміни, зазначені у ст. 116 К3ПП України, весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховують у розмірі середнього заробітку і який спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом термін винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).
Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) в розумінні ст.2 Закону України "Про оплату праці", тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати. Окрім того, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні має разовий характер.
Відтак, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з роботи повинен здійснюватись відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, де в п.8 зазначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Щодо зобов`язання ТОВ «Прикарпатзахідтранс» виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, суд приходить до наступного висновку.
У постанові від 26 червня 2019 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18), відступаючи від висновків, наведених у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 6-113цс16 щодо права суду на зменшення розміру середнього заробітку, зазначила критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно достатті 117 КЗпП України: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.
Відповідно до ст. 141 ЦПК судові витрати підлягають до стягнення з відповідача у прибуток державного бюджету в сумі 992, 40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 280-282, 284, 273,354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд ,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Прикарпатзахідтранс» про зобов`язання виплатити на день звільнення розрахункові кошти - задовольнити частково.
Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс» в на користь ОСОБА_1 розрахункові кошти, належні, йому на день звільнення в сумі 37 115(тридцять сім тисяч сто п`ятнадцять) грн. 37 коп.
Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс» в на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 37 115(тридцять сім тисяч сто п`ятнадцять) грн. 37 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс» в дохід держави 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Суддя Харечко С.П.