Справа № 127/3225/22
Провадження № 22-ц/801/1637/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шаміна Ю. А.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 рокуСправа № 127/3225/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Ковальчука О.В., Шемети Т.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 червня 2022 року, ухвалене суддею Шаміною Ю.А. в м. Вінниці, в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У лютому 2022 року АТ «Універсал Банк» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 28 вересня 2019 року у розмірі 67 727,33 грн станом на 28 грудня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в жовтні 2017 року банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрат у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.

Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank в редакції від 13.09.2019, чинній на дату підписання анкети-заяви, опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

28 вересня 2019 року відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим цього дня підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 28 вересня 2019 року. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови.

Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі до 100 000 гривень, з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3,2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом понад встановлений строк у розмірі 6,4% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом.

У зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, станом на 28 грудня 2021 року утворилася заборгованість, що становить 67 727,33 грн, що складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 червня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 28.09.2019 в розмірі 54 851,33 грн, що складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), а також 2 009,32 грн судового збору. У задоволені решти вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, АТ «Універсал Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову щодо стягнення 12 876 гривень та розподілу судових витрат. За результатами розгляду скарги просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У скарзі зазначає, що висновок суду з приводу того, що відсотки не були погоджені сторонами є безпідставним, оскільки розмір відсотків за користування коштами вказаний в тарифах, які підписані шляхом накладення електронного цифрового підпису. Лише паспорт споживчого кредиту містить зауваження про те, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 01.01.2020. Відповідач тривалий час користувався послугами банку, в тому числі після 01.01.2020. Відповідач не спростував позовні вимоги та не висловив жодних заперечень щодо користування послугами.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що з розрахунку заборгованості та виписки по рахунку слідує, що за рахунок тіла кредиту з травня 2020 року стягувалися відсотки за користування кредитом, розмір яких сторонами не узгоджувався, що призвело до збільшення тіла кредиту на суму 12 876,00 грн, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 54 851,33 грн заборгованості за кредитом.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Встановлено, що 28 вересня 2019 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, згідно якої він погодився з тим, що дана анкета-заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписанням цього договору ОСОБА_1 підтвердив, що він ознайомлений з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

Виходячи з того, що анкета-заява також є заявою на відкриття рахунку, ОСОБА_1 просив відкрити поточний рахунок в АТ «Універсал Банк» НОМЕР_1 в гривні на його ім`я. Просив встановити кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку (а.с.27).

До кредитного договору банк додав роздруківку витягу з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, в тому числі Паспорт споживчого кредиту витяг щодо тарифів, а також витяг з тарифів (а.с.29-58).

Із виписки руху коштів по картці (рахунок НОМЕР_1 ) в період з 28.09.2019 по 28.12.2021 вбачається, що відповідач користувався відкритим рахунком, в тому числі використовував кредитні кошти. Баланс на початок періоду становив «1 000 грн», на кінець періоду «-27 727,33 грн» (а.с.56-60).

Згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором №б/н від 28.09.2019, укладеним між Універсал Банк та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 28.12.2021 відповідач має заборгованість за кредитом (тілом кредиту) в розмірі 67 727,33 грн (а.с.6-8).

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Сторони відповідно до частини 2 статті 628 ЦК України мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону).

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Отже, між сторонами укладено кредитний договір в електронному вигляді у відповідності з проектом «monobank» шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг.

У пункті 6 Договору досягнуто згоди щодо використання електронного цифрового підпису.

Після підписання анкети-заяви разом із іншими документами у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит.

ОСОБА_1 користувався кредитним коштами, що підтверджується розрахунком банку, і не заперечується останнім. Вказаний розрахунок узгоджується із наданою банком випискою по рахунку.

Суд першої інстанції, проаналізувавши розрахунок та виписку по рахунку дійшов вірного висновку, що тіло кредиту було збільшено за рахунок погашення відсотків, розмір яких сторонами не узгоджувався, оскільки анкета-заява не містить домовленості сторін про сплату відсотків, а надані позивачем тарифи та паспорт споживчого кредиту містять узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. Крім того, зазначена в паспорті споживчого інформація була актуальною лише до 01.01.2020.

Апелянт, не заперечуючи висновки суду в частині відсутності домовленості між сторонами в підписаній анкеті заяві щодо сплати відсотків, а також відсутності підстав для врахування зазначеної в паспорті споживчого кредиту інформації, зазначає, що розмір відсотків за користування коштами передбачений тарифами. Жодного посилання про те, що такі тарифи дійсні лише до 01.01.2020 вони не містять.

Однак, такі твердження апелянта не беруться до уваги колегією суддів, оскільки як зазначено в додатках до позовної заяви, банк додав до неї «витяг з тарифів Чорної картки monobank».

Із вказаного витягу вбачається, що він наданий не в повному обсязі, в ньому зазначено інформацію щодо «Картка monobank», а також частково інформацію щодо «Біла картка». Тобто, ОСОБА_2 складається з декількох продуктів.

Доказів того, що ОСОБА_1 була надана саме платіжна карта ІНФОРМАЦІЯ_1 (чорна картка monobank), про яку вказує позивач, а не інший тип картки, в матеріалах справи немає.

Відтак, вказана в тарифах інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування.

Розмір заборгованості відповідача за кредитним договором визначено з урахуванням відсотків, які сторонами не погоджувалися, а тому наданий позивачем розрахунок не є належним доказом щодо розміру коштів, які фактично отримані позичальником, та його заборгованості.

Тому суд першої інстанції, встановивши, що за рахунок тіла кредиту було погашено відсотки на загальну суму 12 876 грн, правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 54 851,33 грн сторонами не оскаржується, а тому апеляційним судом відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України в цій частині не переглядається.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи часткове погашення заборгованості, висловив свою згоду з формою договору та його умовами, оскільки вони є недоведеними.

Враховуючи викладене, при вирішенні цієї справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

Т.М. Шемета