Справа № 308/7661/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 вересня 2022 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Кондор Р.Ю., Мацунич М.В.,

з участю секретаря: Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 лютого 2022 року у справі № 308/7661/20 (Головуючий: Придачук О.А.),-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з 05.05.2007 року по 21.03.2013 року та з 25.05.2016 року по 09.11.2017 року позивач перебував у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 , у якому в них народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після повторного розлучення, яке відбулося 09 листопада 2017 року відповідач покинула помешкання, де вони спільно проживали, та не відвідує їхніх дітей, матеріально не забезпечує та не приймає участі у їх вихованні.

Діти на даний час забезпечені гідними умовами проживання та гармонійною атмосферою оточення. Діти навчаються, знаходяться на обліку у медичних установах. Дітям вчасно проведені профілактичні щеплення, проводились регулярні амбулаторні огляди чим займається з моменту їх народження позивач та його мати (бабуся). При цьому мати участі у цій сфері життя дітей ніколи не приймала.

На засіданні Ужгородської районної адміністрації відбувся всебічний та повний розгляд зібраних матеріалів стосовно доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні до дітей і встановлено. Що мати долею дітей та їх станом здоров`я не цікавиться, участі у їх вихованні не приймає, не спілкується.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22 лютого 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про позбавлення батьківських прав відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Вважає рішення незаконним, оскільки позивачка взагалі не з`явилася у судове засідання щоб надати будь яке пояснення суду, а суддею незважаючи на надані всі необхідні докази у тому числі і висновок Ужгородської райдержадміністрації про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відмовлено у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_6 , які підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Від органу опіки та піклування Баранинської сільської ради надійшло клопотання про розгляд справи без участі третьої особи, у якому просять апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 лютого 2022 року скасувати та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1

ОСОБА_2 у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, але зважаючи на те, що розгляд справи неодноразово відкладався через неявку відповідача, яка кожного разу повідомлялася за адресою зазначеною у позовній заяві та апеляційній скарзі, зважаючи на дотримання розумних строків розгляду даної справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за її відсутності.

Встановлено, що ОСОБА_2 у відділі РАЦС Турківського районного управління юстиції Львівської області 05.05.2007 року зареєструвала шлюб зі ОСОБА_1 , який рішенням суду Ужгородського міськрайонного суду від 21 березня 2013 року було розірвано.

У подальшому 25 травня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали повторний шлюб, який згодом розірвано згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.11.2017 року.

За час перебування у шлюбі у позивача з відповідачем народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 05.10.2007 року виконкомом Р.Комарівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 09.11.2009 року виконкомом Р.Комарівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 26.02.2016 року виконавчим комітетом Руськокомарівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, відповідачка ОСОБА_2 записана їх матір`ю.

Батьком дітей є позивач ОСОБА_1 .

Позивач стверджує, що мати не проживає з дітьми, не цікавиться їх долею та здоров`ям та не займається їх вихованням, матеріально не забезпечує.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року в справі № 755/3644/19, від 23 червня 2021 року в справі № 953/17837/19.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2021 року у справі № 643/7876/18 (провадження № 61-18535св20) зазначено, що «позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків…

У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Згідно висновку орган опіки та піклування Ужгородської РДА про позбавлення батьківських прав від 12 квітня 2019 року № 396/03-31, доцільним є позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав відносно її малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У частині шостій статті 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Так, у наданому висновку не наведено фактів, які б однозначно вказували на наявність підстав для застосування відносно відповідачки такої виключної міри, як позбавлення батьківських прав.

Як убачається з вказаного висновку, ОСОБА_2 05.12.2018 року зверталася до Ужгородської РДА із заявою про застосування насильства над нею та її малолітніми дітьми. Опитана в ході здійснення візиту свекруха ОСОБА_2 ОСОБА_7 показала, що колишня невістка систематично вживає алкогольні напої, постійно не ночує вдома та не займається вихованням своїх дітей. З батьком дітей розлучена, однак, досі проживає у їх помешканні. ОСОБА_2 в ході опитування підтвердила, що періодично не ночує вдома, оскільки колишня свекруха не пускає її додому. Також зазначено, про те, що мати дітей ( ОСОБА_2 ) вела себе агресивно та мала візуальні ознаки алкогольного сп`яніння, а також те, що остання підтвердила, що раніше проходила курс лікування у наркодиспансері та з її слів «час від часу вживає алкогольні напої, однак не п`є кожного дня».

Проте, інших доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 є хронічним алкоголіком чи наркоманом, зокрема, медичних висновків, позивачем не надано.

Судом першої інстанції Апеляційний суд обґрунтовано не взято до уваги висновок органу опіки та піклування Ужгородської райдержадміністрації щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , оскільки у вказаному висновку не наведено підстав та аргументів, які б вказували на доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, не зазначено, яка робота проведена органом опіки та піклування з відповідачкою щодо врегулювання конфлікту між сторонами, не вказано про встановлені фактичні обставини ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини.

Разом із цим, з листа-відповіді Ужгородської РДА від 06.03.2019 року № 04-ш/с-95у, наданий ОСОБА_2 та адвокату Стецяк Т.І. встановлено, що 04.02.2019 року ОСОБА_2 зверталася із заявою щодо здійснення комісійного обстеження умов проживання, утримання та виховання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 , з метою встановлення органом опіки та піклування райдержадміністрації факту, що мати дітей ОСОБА_2 проживає окремо від них, що ОСОБА_2 немає вільного доступу до будинку, де проживають діти та щодо встановлення осіб, що чинять перешкоду у проживанні ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1 .

Наведене свідчить про те, що відповідач ОСОБА_2 хоча і будучи позбавленою можливості проживати разом із дітьми, цікавиться їх долею та не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Також ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 06 червня 2022 року зобов`язано Службу справ дітей Баранинської сільської ради розглянути питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ..

Згідно висновку Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області № 670 від 26.09.2022 рокукомісія встановила, що заявлена вимога ОСОБА_1 щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 є обгрунтованою, оскільки, мати жодним чином не цікавиться долею своїх дітей, не відвідує їх, не турбується про стан їх здоров`я не цікавиться ними, не займається їх духовним вихованням та матеріальним утриманням, що дає підстави для висновку про ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.

Даний висновок колегія суддів до уваги взяти не може, оскільки орган опіки і піклування та служба у справах дітей обмежились констатацією негативної характеристики відповідача, її способу життя лише на підставі слів бабусі та дідуся дітей ( ОСОБА_7 та ОСОБА_5 ) з якими, як убачається, з матеріалів справи у відповідачки склалися непрості напружені стосунки. У свою чергу, висновок щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав обґрунтуваний лише узагальнюючими висновками щодо негативної поведінки матері. При цьому, такий висновок не містить викладу обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 навмисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Таких обставин не було встановлено і судом першої інстанції.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійний характер, як кожен, так і в сукупності, можна розцінити як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

Матеріали справи не містять доказів, що відповідач була попереджена органом опіки та піклування щодо невиконання своїх батьківських обов`язків відносно дітей

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору та обгрунтовано дійшов до висновку, що позов є необґрунтованим і до задоволення не підлягає.

Рішення суду є законне та обґрунтоване і підстав для його зміни чи скасування не має.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 жовтня 2022 року.

Головуючий

Судді: