Романівський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 січня 2022 року смт. Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Кірічука М.М., з участю секретаря судового засідання Панасюк К.О., розглянувши в підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Романівської селищної ради Житомирської області про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

26 жовтня 2021 року ОСОБА_1 в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Романівської селищної ради Житомирської області, в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , внаслідок чого відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 є спадкоємцем ОСОБА_3 , однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, просить визнати за ОСОБА_2 право власності на спірне майно в порядку спадкування.

В підготовче засідання учасники справи, які були належним чином повідомлені про час і місце його проведення, не з`явилися, заявивши клопотання про розгляд справи за їх відсутності. При цьому представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та просить позов задовольнити, а відповідач позов визнав.

Відповідно до положень частини 3 статті 200, частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), за результатами підготовчого провадження у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що житловий будинок розташований по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_4 , що підтверджується архівною довідкою №183-01/07-03 від 27 липня 2021 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно заповіту від 21 травня 2004 року остання заповіла все своє майно, яке належало її на день смерті, ОСОБА_3 .

Згідно довідок від 4 серпня 2021 року №180 та №181, виданих старостою Прутівського старостинського округу, ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті своєї матері, але належним чином її не оформив.

Відповідно до цивільного законодавства, чинного на час будівництва спірного будинку, громадяни могли мати у власності житловий будинок. При цьому наявність такого права не пов`язувалась з його обов`язковою державною реєстрацією.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , внаслідок чого відкрилась спадщина, до складу якої входить спірний житловий будинок.

З матеріалів спадкової справи № 131/2021, що заведена після смерті ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_2 у встановлений законом строк реалізував свої спадкові права та є єдиним спадкоємцем першої черги за законом. На день смерті спадкодавця ОСОБА_2 був малолітнім, що підтверджується його свідоцтвом про народження. Частинами 4, 5 статті 1268 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно частини 1 статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частиною 2 статті 1223 ЦК України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

На підставі статті 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем ОСОБА_3 першої черги за законом, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 131/2021, заведеної після смерті останнього.

Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку про необхідність його задоволення.

За змістом частини 1 статті 142 ЦПК України, суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову.

Керуючись статтями 10-13, 142, 200, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, статтею 1223, 1235, 1268 Цивільного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків: НОМЕР_3 ) право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повернути ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків: НОМЕР_4 ) 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову згідно квитанції № 0.0..1 від 25 жовтня 2021 року, в сумі 454,00 грн (оригінал квитанції № 0.0..1 від 25 жовтня 2021 року знаходиться в матеріалах цивільної справи № 290/997/21).

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення в порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя М.М. Кірічук