КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи 369/8099/19

Апеляційне провадження 22-ц/824/10129/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Немировської О.В., Ящук Т.І.

сторони

позивач Центральне міжрегіональне управління юстиції (м. Київ)

відповідачі ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), подану через представника Бахур Антоніну Сергіївну, на рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 20 червня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Ковальчук Л.М., у справі за позовом Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Державна казначейська служба України, Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області про відшкодування збитків,

в с т а н о в и в :

у червні 2019 року Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому з просили стягнути солідарно з відповідачів на користь Державного бюджету України грошові кошти в розмірі 71 503, 22 в порядку регресу.

В обґрунтування позову зазначало, що з Державного бюджету України було списано на користь ДП «Укрспирт» грошові кошти у розмірі 71 503,22 грн на виконання рішення Господарського суду м. Києва від 16.03.2017 у справі № 910/1945/17. Вказані кошти були списані з Державного бюджету України у зв`язку із неналежним виконанням своїх посадових обов`язків та порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» з вини ОСОБА_2 заступника начальника Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_3., головного державного виконавця ВПВР Головного управління, ОСОБА_1., начальника ВПВР Головного управління, при здійсненні своїх посадових обов`язків у виконавчому провадженні № 46980218 з виконання наказу Господарського суду Харківської області від 17.03.2015№ 922/273/15 з ДП «Укрспирт» 714 582,23 грн на користь TOB «Агросервіс», в рамках якого з ДП «Укрспирт» до Державного бюджету України було списано 71 503,22 грн виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій згідно постанови від 28.08.2015.

11.04.2016 ухвалою Господарського суду Харківської області визнано недійсною постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 28.08.2015 ВП № 46980218 про стягнення з ДП «Укрспирт» 71 458,22 грн виконавчого збору.

Вина відповідачів встановлена судовими рішеннями та встановлено причинний зв`язок між діями відповідачів і завданою шкодою, беручи до уваги, здійснення державою відшкодування завданої шкоди ДП «Укрспирт», тому наявні правові підстави для задоволення зворотної вимоги (регресу), що вважає це своїми збитками, які повинні бути стягнуті з відповідачів солідарно.

Рішенням Києво - Стошинського районного суду Київської області від 20.06.2022 у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 14 000 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Центральне міжрегіональне управління юстиції (м. Київ) подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Посилаються на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, судом не враховано, що посади які займали відповідачі є посадами державних службовців. Порядок відшкодування збитків державі, юридичним та фізичним особам визначено Законом України «Про державну службу». Зазначений законом встановлює повну матеріальну відповідальність державних службовців, а саме відповідно до ст. 81 цього Закону державний службовець зобов`язаний відшкодувати державі шкоду, заподіну внаслідок неналежного виконання ним посадових обов`язків. Шкодою, заподіяною державним службовцем державі, є також виплачене державою відшкодування шкоди, заподіяної держаним службовцем третій особі внаслідок неналежного виконання ним службових обов`язків. Отже якби відповідачі діяли правомірно та в межах вимог законодавства то Державному бюджету України не було б завдано майнової шкоди, а навпаки до Державного бюджету України мало б бути зараховано виконавчий збір. Таким чином упущена вигода, у розуміння ч. 2 ст. 22 ЦК України є збитками, завданими Державному бюджету України. Суд не звернув уваги, що управлінням вказано всі необхідні складові, що характеризують майнову шкоду, завдану Держаному бюджету України, а саме, наявність протиправної поведінки відповідачів, наявність збитків, які полягають у відшкодуванні шкоди, завданими незаконними діями чи бездіяльністю органів державної влади їх посадових і службових осіб та упущеною вигодою, наявність причинно - наслідкового зв`язку між неправомірними діями та збитками. Судом безпідставно стягнуто витрати на правову допомогу та не враховано, що представником не доведено у чому полягає складність послуг, необхідних для надання правової допомоги. В актах не визначено час витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, необґрунтовано визначено, що усна консультація з вивчення документів та правовий аналіз, а також підготовка відзиву та прибуття на судові засідання оцінено представником по 2 000 грн. Вважає, що в актах витрати є неспіврозмірними з необхідним часом для надання консультації.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - Глухенький О.А. просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зазначає, що постанова про відкриття виконавчого провадження не виносилась та боржнику ДП «Укрспирт» не вручалась. На особистому прийомі у головного державного виконавця представник ДП «Укрспирт» лише ознайомлювався з матеріалами виконавчого провадження. Крім того, постанова про відкриття виконавчого провадження винесена державним виконавцем Броварського ВДВС 23.03.2015, а виконавче провадження передано до ВПВР Головного управління та постанова про прийняття до провадження 28.07.2015. Позивачем не надано матеріалів виконавчого провадження № 46980218, яке перебувало на виконанні ОСОБА_3 20.02.2019 позивач проводить перевірку виконавчого провадження, а через 8 днів його знищує. Вважає, що такі дії позивача направлені на знищення доказів, які б свідчили на користь відповідачів. Згідно інформації з сайту Судова влада України розгляду скарги ДП «Укрспирт» було призначено розглядалась Господарським судом Харківської області на 06.10.2015, а виконавчий збір перераховано 22.09.2015. ОСОБА_3 на час розгляду справи була звільнена з роботи, а тому не мала права на оскарження ухвали суду, якою визнано постанову про стягнення виконавчого збору недійсною, а позивач ухвалу суду не оскаржував. Вважає, що витрати на правничу допомогу, стягнуті судом першої інстанції відповідають критерію співмірності зі складністю справи. Крім того, позивач майже одночасно подав три аналогічні позови, у задоволенні яких відмовлено. У зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції за підготовку відзиву понесено 3 000 грн витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.03.2015 рішенням Господарського суду Харківської області, яке залишене без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.06.2015, стягнуто з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт», ТОВ «Метпромтех» та з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» на користь ТОВ «Агросервіс» заборгованість з оплати за поставлений товар в розмірі 577 007,07 грн; пеню за прострочення оплати отриманого товару в сумі 51 376,18 грн; інфляційні витрати в розмірі 51 195,39 грн; 3 % річних в сумі 5 510,19 грн; витрати з оплати правової допомоги в сумі 15 000 грн та 14 943,40 грн судового збору.

17.03.2015 на виконання вищевказаного рішення виданий відповідний наказ.

Постановою відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції від 23.03.2015 відкрито виконавче провадження ВП № 46980218 з виконання наказу Господарського суду Харківської області від 17.03.2015 про стягнення з ДП «Укрспирт» 714 582,23 грн на користь TOB «Агросервіс».

28.08.2015 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції прийнято постанову ВП № 46980218 про стягнення з ДП «Укрспирт» 71 458,22 грн виконавчого збору.

06.10.2015 відділом примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області закінчено виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області по справі № 922/273/15.

За розпорядженням державного виконавця № 46980218/6 з рахунку позивача були списані грошові кошти у розмірі 71 503,22 грн та перераховані до державного бюджету.

Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» звернулось до Господарського суду Харківської області із скаргою на дії органу державної виконавчої служби про скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору.

11.04.2016 ухвалою Господарського суду Харківської області визнано недійсною постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 28.08.2015 ВП № 46980218 про стягнення з ДП «Укрспирт» 71 458,22 грн виконавчого збору.

16.03.2017 рішенням Господарського суду м. Києва стягнуто з державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області на користь Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» грошові кошти в розмірі 71 503,22 грн.

31.10.2017 Державна казначейська служба України здійснила переказ грошових коштів в розмірі 71 503,22 грн на рахунок ДП «СЛГП «Укрспирт» згідно наказу Господарського суду м. Києва від 03.04.2017 № 910/1945/17.

24.05.2019 Головним територіальним управлінням юстиції у Київській області видано наказ № 719/4 «Про результати службового розслідування», яким зазначено, що внаслідок неналежного виконання своїх посадових обов`язків та порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» з вини ОСОБА_2 - заступника начальника Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області завдано шкоди державному бюджету України в розмірі 71 503,22 грн.

Позивач звернувся до відповідачів з вимогою про добровільне відшкодування шкоди, яка залишилася невиконаною.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою для притягнення особи до відповідальності у вигляді відшкодування збитків є склад цивільного правопорушення, який складається з: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкоди, завданої такою поведінкою; причинного зв`язку між протиправною поведінкою і шкодою; вини особи, яка заподіяла шкоду, у вигляді умислу або необережності. Відсутність одного із елементів складу цивільного правопорушення є підставою для звільнення особи від відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Згідно ч. 4 ст. 1191 ЦК України Держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, відшкодувавши шкоду, завдану посадовою, службовою особою внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності відповідно органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, мають право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування (крім відшкодування виплат, пов`язаних із трудовими відносинами та відшкодуванням моральної шкоди).

Відповідно до статті 3 Закону «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (Закон № 4901-VI) виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державу політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону Закон № 4901-VI кошти, виплачені за рішенням суду про стягнення коштів згідно з цим Законом, вважаються збитками державного бюджету. Посадова, службова особа державного органу, державного підприємства бо юридичної особи, дії якої призвели до збитків державного бюджету, несе відповідальність згідно із законом.

Відповідно до пункту 2 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, безспірне списання - це операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Відповідно до п. 11, 13 статі 2 Бюджетного кодексу України бюджетні кошти (кошти бюджету) - належні відповідно до законодавства надходження бюджету та витрати бюджету; видатки бюджету - кошти, спрямовані на здійснення програм та заходів, передбачених відповідним бюджетом. До видатків бюджету не належать: погашення боргу; надання кредитів з бюджету; розміщення бюджетних коштів на депозитах; придбання цінних паперів; повернення надміру сплачених до бюджету сум податків і зборів та інших доходів бюджету, проведення їх бюджетного відшкодування.

Законодавством передбачений порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державних та місцевих бюджетів.

Так відповідно до пункту 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1650/24182 (далі - Порядок), повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою з найменуванням та ідентифікаційним кодом установи (у разі наявності), з обов`язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

У разі потреби в поверненні помилково або надміру зарахованих коштів готівкою фізичним особам, які не мають рахунків у банках (більше ніж одному одержувачу), органом, що контролює справляння надходжень бюджету, в доповнення до подання до відповідного органу Казначейства подається реєстр одержувачів коштів, в якому зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові одержувача, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума, що підлягає поверненню, у двох примірниках.

Подання в довільній формі подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

У разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого) до органу Казначейства подається оригінал або належним чином засвідчена копія ухвали суду.

Ухвала суду подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (у разі знаходження оригіналу документа на переказ, який підтверджує зарахування судового збору до бюджету, в матеріалах судової справи та зазначення про це в ухвалі суду).

Заява про повернення коштів з бюджету, яка подається до відповідного органу Казначейства, складається платником у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причини повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи готівкою.

За обставинами справи встановлено, що на виконання наказу Господарського суду Харківської області від 17.03.2015 про стягнення з ДП «Укрспирт» на користь ТОВ «Агросервіс» 7154 582,23 грн було відкрито виконавче провадження та винесено постанову про стягнення виконавчого збору у сумі 71 458,22 грн.

Розпорядженням державного виконавця з рахунку ДП «Укрспирт» було списано виконавчий збір у сумі 71 503,22 грн, який перераховано до Державного бюджету.

Надалі ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.04.2016 постанову державного виконавця про стягнення виконавчого збору визнано недійсною у зв`язку з тим, що боржнику не було вручено постанову про відкриття виконавчого провадження та не надано можливості виконати рішення суду у добровільному порядку.

Після чого боржником у добровільному порядку виконано рішення суду та виконавче провадження закінчено.

Разом з тим, сплачений боржником виконавчий збір боржнику не було повернуто відповідно до процедури, передбаченої Порядком, що змусило боржника вирішувати питання про стягнення цих сум у судовому порядку.

Позивач заявив вимогу про солідарне стягнення 71 503,22 грн, які стягнуті з Державного бюджету України за рішення Господарського суду м. Києва від 16.03.2017 на користь ДП «Укрспирт» в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої незаконним стягненням виконавчого збору, вважаючи, що стягнуті суми виконавчого збору є шкодою, яку відшкодувала держава боржнику, а тому позивач має право зворотної вимоги до винних осіб.

Проте, судом правильно встановлено, що 71 503,22 грн виконавчого збору не є шкодою у розумінні ч. 4 ст. 1191 ЦК України, оскільки це та сума, яка була спочатку стягнута з боржника та зарахована до Держаного бюджету, а надалі повернута йому, у зв`язку добровільним виконанням судового рішення.

Та обставина, що сума виконавчого збору не була повернута боржнику у добровільному порядку, а лише за рішенням суду, не змінює правову природу цих коштів. У розпорядників бюджетними коштами виник обов`язок повернути ДП «Укрспирт» безпідставно зараховані до Державного бюджету кошти. Іншими словами з Державного бюджету на користь ДП «Укрспирт» не було стягнуто будь - яких інших коштів, крім тих, які були неправомірно стягнуті з самого ДП «Укрспирт».

Доводи апеляційної скарги про те, що вищезазначені кошти є збитками (упущеною вигодою), оскільки у разі своєчасного вручення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, він можливо не виконав би рішення у добровільному порядку та до державного бюджету могли б бути зараховані кошти виконавчого збору є лише припущенням, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.

Позивач не заявляв вимог про стягнення 71 503,22 грн з підстав того, що ці суми є упущеною вигодою.

Відповідно до п. 6 ст. 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відтак законом встановлено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У договорі про надання правової допомоги від 17.07.2019, який укладено між ОСОБА_3 та адвокатом Глухеньким О.А. зазначено, що за правничу допомогу замовник сплачує адвокату винагороду у розмірі, передбаченому додатком цього договору.

Відповідно до додатку № 3 від 07.10.2019 замовник сплачує адвокату за усну консультацію з вивченням документів та правовий аналіз 2 000 грн; за підготовку відзиву на позовну заяву - 2 000 грн, в подальшому по 2 000 грн після кожного судового засідання.

Відповідно до актів виконаних робіт від 07.10.2019, від 29.10.2019, від 18.02.2021, від 28.04.2021, від 19.07.2021, від 12.10.2021 та квитанцій прибуткового касового ордеру № 29, № 30, № 52, № 53, 60, 78 ОСОБА_3 сплачено за правничу допомогу вцілому 14 000 грн.

Значені докази понесення витрат на правничу допомогу подані до суду разом із заявою про стягнення таких витрат 14.12.2021.

У судовому засіданні, яке відбулося 16.12.2021 була представниця позивача ОСОБА_5 , проте будь - яких заперечень щодо необґрунтованості витрат ОСОБА_3 на правничу допомогу не заявляла.

Надалі у судове засідання 20.06.2022 позивач не з`явився, будь - яких письмових заперечень проти доказів, наданих ОСОБА_3 щодо витрат на правничу допомогу до суду не подавав, клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу не заявляв.

За вказаних обставин суд першої інстанції правильно стягнув витрати на правничу допомогу, які підтверджені доказами та не спростовані позивачем.

Доводи апеляційної скарги в цій частині не можна визнати обгрунтованими, оскільки заперечення проти розміру витрат на правничу допомогу мали бути подані до суду першої інстанції. За відсутності клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, та за відсутності будь - яких заперечень проти доказів, наданих стороною у підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суд дійшов правильних висновків про відсутність підстав для зменшення таких витрат.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції законне і обґрунтоване і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

До відзиву на апеляційну скаргу додано додаток до договору про надання правничої допомоги № 6 від 20.09.2022, відповідно до якого за підготовку відзиву замовник ( ОСОБА_3 ) сплачує адвокату 3 000 грн, акт виконаних робіт від 26.09.2022 та квитанція прибуткового касового ордеру № 82 про сплату зазначених коштів.

На підставі ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу, сплачені ОСОБА_3 при апеляційному перегляді справи підлягають стягненню з позивача, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) залишити без задоволення.

Рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 20 червня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_3 3 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду, з підстав, визначених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 08.11.2022.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук