Справа № 275/37/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про відмову у відкритті провадження

19 січня 2022 року смт. Брусилів

Суддя Брусилівського районного суду Житомирської області Миколайчук П. В. , вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

17.01.2022 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання протиправним та скасування п. 5.1 рішення № 1146 тридцять п`ятої сесії сьомого скликання Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 21.08.2019, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди у розмірі 1 500 000 грн., позов подано в порядку цивільного судочинства.

Дослідивши указану позовну заяву та вирішуючи питання про відкриття провадження суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі з наступних підстав.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб; кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе у тому числі таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

За правилами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Під цивільною юрисдикцією розуміють компетенцію загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

В свою чергу, згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України визначено, що суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення цим суб`єктом владних управлінських функцій та повноважень, водночас ці функції та повноваження повинні здійснюватись суб`єктом саме в тих правовідносинах, де виник спір.

За змістом пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Тобто, до адміністративної юрисдикції відносяться ті справи, які виникають зі спорів в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один із його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 слідує, що предметом спору в цій справі є визнання протиправними та скасування рішення Брусилівської селищної ради як суб`єкта владних повноважень, зобов`язання вчинити дії та похідна вимога про відшкодування завданої моральної шкоди позивачу. Тобто предметом спору є перевірка законності рішення суб`єкта владних повноважень та похідні вимоги.

В свою чергу, саме до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 08 квітня 2020 року Великої Палати Верховного Суду у справі 180/1560/16-а (провадження № 11-1123апп19).

Згідно із частиною п`ятою статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства. Отже, вимоги про відшкодування шкоди можуть розглядатися за правилами адміністративного судочинства, якщо такі вимоги стосуються шкоди, завданої протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 обґрунтовував його протиправністю рішення відповідача, як суб`єкта владних повноважень, яке просить скасувати, тому з огляду на предмет спору та підстави звернення позивача до суду з відповідним позовом, суд вважає, що такий спір підлягає вирішенню саме за правилами адміністративного судочинства. Наявність похідної позовної вимоги про стягнення моральної шкоди не змінює адміністративну юрисдикцію даного спору з огляду на положення ч.5 ст. 21 КАС України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це, не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Порушення правил підсудності є безумовною підставою для скасування рішення суду в цивільній справі згідно ч. 1 ст. 378 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч.5 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

За наведених вище обставин суд відмовляє у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання протиправним та скасування п. 5.1 рішення № 1146 тридцять п`ятої сесії сьомого скликання Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 21.08.2019, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, оскільки позовна заяв не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При цьому суд роз`яснює позивачу його право на звернення з позовною заявою в порядку адміністративного судочинства до Житомирського окружного адміністративного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 19, 186, 258, 260, 353, 354 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду з позовною заявою в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії шляхом подання апеляційної скарги.

Ухвала складена та підписана 19.01.2022.

Суддя П. В. Миколайчук