Провадження № 2/522/2089/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі судового засідання Замниборщ А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» за участю третіх осіб без самостійних вимог приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Кракан Руслана Олеговича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

10 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» за участю третіх осіб без самостійних вимог приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Кракан Р. О. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 11 червня 2021 року було вчинено виконавчий напис за № 147023 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» заборгованості у розмірі 209 068,27 грн.

Вказаний виконавчий напис звернуто стягувачем до виконання, в зв`язку з чим постановою про відкриття виконавчого провадження від 05 серпня 2021 року, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Кракан Р.О. відкрито відповідне виконавче провадження № 66407012.

На думку позивача спірний виконавчий напис не підлягає виконанню, з підстав його вчинення з порушенням встановленої процедури. Позивач зазначає, що заборгованість позивача перед банком не є безспірною, адже в супереч вимогам законодавства, нотаріусу не надано виконавчий напис посвідчений нотаріально.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2021 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін з призначення судового засідання на 21 грудня 2021 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2021 року, по даній справі було вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 147023 від 11 червня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М.

У судове засідання 21 грудня 2021 року учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи відкладено на 25 січня 2022 року.

29 грудня 2021 року від представника відповідача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до суду надійшов відзив у якому представник відповідача зазначає, що ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» 06 липня 2020 року на адресу позивача направило повідомлення про відступлення права вимоги згідно договору № 2258/К від 15 червня 2022 року та вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором № 3-188/ПА-11/06 від 07 листопада 2006 року. Окрім того, представник відповідача зазначає, що позивачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження його позовних вимог, а позовна заява є необґрунтованою та безпідставною.

У судове засідання 25 січня 2022 року з`явився представник позивача. Позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Представник позивача заявив клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи. Розгляд справи відкладено на 22 лютого 2022 року.

У судове засідання 22 лютого 2022 року учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи відкладено на 23 березня 2022 року.

У зв`язку зі знаходженням судді Свяченої Ю.Б. у відпустці, розгляд справи відкладено на 27 квітня 2022 року.

У судове засідання 27 квітня 2022 року учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника відповідача до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи. Інші учасники справи про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи відкладено на 24 травня 2022 року.

У судове засідання 24 травня 2022 року учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника відповідача до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи. Інші учасники справи про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи відкладено на 11 липня 2022 року.

У судове засідання 11 липня 2022 року учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника відповідача до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи. Інші учасники справи про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи відкладено на 22 серпня 2022 року.

У судове засідання 22 серпня 2022 року учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Треті особи про причини неявки суд не повідомили. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2022 року заяву представника відповідача про участь у судовому засіданні призначеному на 22 серпня 2022 року в режимі відеоконференції задоволено, однак у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги розгляд справи відкладено на 04 жовтня 2022 року.

19 вересня 2022 року на адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшли додаткові пояснення представника позивача у яких зазначено, що зважаючи на те, що кредитний договір № 3-188/ПА-11/06 від 07 листопада 2006 року укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Український промисловий банк» не був нотаріально посвідчений, у нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення оспорюваного виконавчого напису.

У судове засідання 04 жовтня 2022 року учасники справи не з`явилися. Про час, дату і місце судового засідання повідомлялися належним чином. У матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2022 року заяву представника відповідача про участь у судовому засіданні призначеному на 04 жовтня 2022 року в режимі відеоконференції задоволено, однак через технічні причини провести відеоконференцію не вдалося. Від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача, у задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі. Інші учасники справи про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, прийнявши до уваги докази, наявні у матеріалах справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис за № 147023 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» заборгованості у розмірі 209 068,27 грн.

Вказаний виконавчий напис звернуто стягувачем до виконання, у зв`язку з чим постановою про відкриття виконавчого провадження від 05 серпня 2021 року, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Кракан Р.О. відкрито відповідне виконавче провадження № 66407012 та проведені виконавчі дії.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису.

Так згідно з підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення, нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідного оригіналу нотаріально посвідченої угоди має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У своїй постанові від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16 Велика Палата Верховного Суду, посилаючись на приписи статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88Закону України «Про нотаріат» зазначила, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Також у зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Укладений кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника».

Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, тож порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 25 000,00 грн. слід зазначити наступне.

У статті 133 ЦПК України перелічено види судових витрат. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач в своїй позовній заяві зазначив попередній орієнтовний розрахунок судових витрат у сумі 25000,00 грн.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

27 січня 2022 року від представника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до суду надійшло клопотання, щодо зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Клопотання обґрунтовано тим, що зазначена представником позивача сума витрат на правову допомогу не є співмірною зі складністю справи, окрім того, наданий договір про надання правової допомоги від 28 вересня 2021 року за № 2-18 складено з помилками та розбіжностями у реквізитах. Також, представником позивача до суду не надано акту прийому-передачі наданих послуг, що є підставою для відмови у задоволенні вимоги, щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 25 000,00 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 01 жовтня 2018 року у справі № 569/17904/17.

Однак, у супереч вимог чинного цивільно-процесуального законодавства, позивачем до суду не було надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, в матеріалах справи наявний лише договір № 2-18 про надання правової допомоги від 28 вересня 2021 року. Таким чином, підстави для відшкодування позивачеві витрат на правничу допомогу відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у сумі 1362 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією № 10-11829739/С від 10 листопада 2021 року на суму 908 грн. 00 коп. за подання позовної заяви, та квитанцією № 10-11829649/С від 10 листопада 2021 року на суму 454 грн. 00 коп. за подання заяви про забезпечення позову.

Таким чином з ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1362 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 5, 12, 43, 76, 81, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» за участю третіх осіб без самостійних вимог приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Кракан Руслана Олеговича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Виконавчий напис № 147023 від 11 червня 2021 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем - визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (, адреса: м. Дніпро, вул. Автотранспортна, 2, оф. 205) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) суму сплаченого судового збору 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні 00 (нуль) копійок.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Ю.Б. Свячена

04.10.22