У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2022 року м. Київ

Справа №760/15172/21

Провадження № 22-ц/824/9256/2022

Резолютивна частина ухвали оголошена 26 жовтня 2022 року

Повний текст ухвали складено 27 жовтня 2022 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Карпенка В.Р.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фабрика печива № 1»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика печива № 1», поданою адвокатом Мовчан Анною Володимирівною, на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 25 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика печива № 1» про стягнення вихідної допомоги при звільненні,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика печива № 1» (далі - ТОВ «Фабрика печива № 1») про стягнення вихідної допомоги при звільненні.

Позов мотивував тим, що ОСОБА_1 з 26 вересня 2017 року займав посаду директора ТОВ «Хлібзавод № 1» (після зміни найменування - ТОВ «Фабрика печива

№ 1).

26 вересня 2017 року з позивачем на посаді директора був підписаний трудовий контракт (безстроковий трудовий договір).

З 01 липня 2020 року ОСОБА_1 переведено на посаду голови правління, а

02 лютого 2021 року його звільнено з роботи на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

ОСОБА_1 вважав звільнення його з роботи за пунктом 1 статті 40 КЗпП України звільненням з ініціативи роботодавця, оскільки вказана стаття стосується випадків розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Позивач вказував, що згідно пункту 4.8 трудового контракту від 26 вересня

2017 року у разі припинення трудового контракту з ініціативи роботодавця працівнику додатково має бути виплачена вихідна допомога в гривні та в розмірі, еквівалентному

200 000,00 Євро на момент виплати.

ОСОБА_1 звертався до відповідача з вимогою про виплату йому вихідної допомоги, яка в день звільнення йому виплачена не була.

Відповідач у задоволенні даної вимоги відмовив з тих підстав, що звільнення позивача з роботи відбулося не з ініціативи роботодавця, а з ініціативи позивача, так як протокол загальних зборів учасників ТОВ «Хлібзавод № 1» був підписаний позивачем, як одним із учасників Товариства.

ОСОБА_1 вважав, що своєю відмовою відповідач грубо порушив його трудові права і гарантії щодо виплат при звільненні, зокрема статей 47, 116 КЗпП України.

ОСОБА_1 просив стягнути з ТОВ «Фабрика печива № 1» на його користь вихідну допомогу при звільненні у розмірі 6 706 000,00 грн.

Ухвалою Солом?янського районного суду міста Києва від 06 липня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фабрика печива № 1» про стягнення вихідної допомоги при звільненні.

Ухвалою Солом?нського районного суд уміста Києва від 25 січня 2022 року залишено без задоволення клопотання представника ТОВ «Фабрика печива № 1» про розгляд справи за правилами загального позовного провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фабрика печива № 1» про стягнення вихідної допомоги при звільненні.

01 грудня 2021 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву.

Відзив мотивовано тим, що пунктом 1.1 трудового контракту визначено, що ним врегулювано трудові відносини між позивачем як працівником та роботодавцем, за яким працівник зобов`язується здійснювати загальне управління ТОВ «Хлібзавод № 1» на посаді директора, з визначеними в пунктах 2.1-2.2 правами і обов`язками працівника на посаді директора.

Відповідач вважав, що факти, викладені позивачем у позові не відповідають дійсності і спростовуються власноручно підписаними позивачем документами. Зазначав, що позивач як учасник Товариства підписав протокол позачергових загальних зборів

№ 34 від 30 червня 2020 року, на яких було змінено органи управління Товариства, позивача було призначено на посаду голови правління шляхом переведення з посади директора.

Вказав, що 30 червня 2020 року були припинені повноваження директора, зі створенням нового органу управління - Правління.

Відповідач, посилаючись на положення статті 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» (далі - Закон № 2275-VIII), відповідно до яких повноваження одноосібного виконавчого органу можуть бути припинені шляхом обрання нового одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу, а у разі припинення повноважень одноосібного виконавчого органу договір із цією особою вважається припиненим, вважав, що контракт з позивачем, який був укладений 26 вересня 2017 року, припинив свою дію.

24 січня 2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що положеннями пункту 8.2 трудового контракту від 26 вересня 2017 року він може бути припинений у порядку та на підставах, визначених чинним законодавством України про працю. А відповідно до пункту 5 статті 36 КЗпП України однією з підстав припинення трудового договору є переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію.

Зауважив, що серед підстав припинення трудового договору в законодавстві України не передбачено таку підставу як переведення на іншу посаду на тому ж підприємстві.

Позивач посилався, що відповідач безпідставно вважає переведення на іншу посаду на тому ж підприємстві розірванням трудового договору та припиненням повноважень. При цьому він послався на пункт 4 протоколу позачергових загальних зборів учасників

№ 31 від 30 червня 2020 року, відповідно до якого його було переведено з посади директора на посаду голови правління без припинення повноважень, що підтверджується наказом № 47 від 30 червня 2020 року «Про переведення працівника».

Також посилався на те, що частина тринадцята статті 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» регулює виключно питання припинення повноважень та тимчасового відсторонення виконавчого органу від виконання повноважень.

Припинення повноважень посадової особи, як окрема та додаткова підстава розірвання трудового договору, передбачена статтею 41 КЗпП України як вид розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця.

З огляду на пункт 8.6 трудового контракту, позивач вважав, що його припинення може мати місце виключно з підстав, визначених в ньому та законодавством України про працю.

За вказаних вище обставин, позивач вказував, що до спірних правовідносин мають застосовуватися виключно положення КЗпП України та умови трудового контракту, і не може застосовуватися положення Закону № 2275-VIII, так як цей Закон не регулює трудові відносини, а відтак не є законодавством про працю.

Позивач вказував на недоведеність того, що відповідач припинив повноваження позивача на посаді директора, а відтак вважає, що припинення трудового контракту не відбулося.

Позивач також посилався, що відповідач не оформляв припинення контракту, в тому числі й у спосіб, що передбачений пунктом 8.3 трудового контракту. На підтвердження чого свідчить відсутність розпорядчого документу відповідача про припинення контракту, в тому числі й про внесення до нього змін в зв`язку з переведенням позивача на іншу посаду. А тому позивач вважав, що положення трудового контракту з часу його укладання не змінювались, та були чинними на момент звільнення його з роботи.

У зв`язку з чим позивач зазначав, що за загальним правилом переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, відповідно до частини першої статті 32 КЗпП України не є підставою для припинення трудового договору, оскільки в даному випадку трудові відносини не припиняються, а лише відбувається зміна посади, роботи та/або обов`язків, які виконує працівник при фактичному продовженні трудових відносин. Переведення працівника на іншу посаду на тому ж підприємстві не тягне за собою припинення трудового договору.

Рішенням Солом?янського районного суду міста Києва від 25 січня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Фабрика печива № 1» про стягнення вихідної допомоги при звільненні задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Фабрика печива № 1» на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні у розмірі 6 411 880,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Фабрика печива № 1» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 11 350,00 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що оскільки трудові відносини між позивачем і відповідачем після переведення позивача на посаду голови правління фактично продовжилися, трудовий контракт від 26 вересня 2017 року не припинив свою дію, а тому суд вважав обґрунтованою та доведеною вимогу позивача про стягнення з відповідача

200 000,00 Євро вихідної допомоги, що визначена пунктом 4.8 трудового контракту

від 26 вересня 2017 року.

14 липня 2022 року представник ТОВ «Фабрика печива № 1» - адвокат

Мовчан А. В. подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просять скасувати рішення Солом?янського районного суду міста Києва від 20 січня 2022 рокута ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про те, що трудовий контракт залишився дійсним на дату звільнення позивача з роботи на відповідає обставинам справи, оскільки факт продовження трудових відносин при переведенні на іншу посаду в межах одного підприємства не дає підстави одночасно зробити висновок про продовження дії умов трудового договору за посадою, з якої було переведено працівника. При цьому, зміни до трудового контракту не вносилися. Позивачем не надано доказів того, що дія трудового контракту за посадою директора товариства продовжилась після переведення позивача на іншу посаду - Голови Правління. Суд не з?ясував з якої ж посади було звільнено позивача та якими були умови трудового договору за вказаною посадою. Заявник вказує, що позивач звернувся до суду з пропуском строку. Оскільки вихідна допомога не є заробітною платою, а тому до такої вимоги встановлюється строк в три місяці (частина перша стаття 233 КЗпП України).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 21липня 2022 року апеляційну скаргу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 липня 2022 року витребувано з Солом`янського районного суду міста Києва матеріали цивільної справи № 760/15172/21 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фабрика печива № 1» про стягнення вихідної допомоги при звільненні.

04 серпня 2022 року матеріали цивільної справи № 760/15172/21 надійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 серпня 2022 року клопотання представника ТОВ «Фабрика печива № 1» - адвоката Мовчан А. В. про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Солом`янського районного суду міста Києва

від 25 січня 2022 року задоволено та поновленойого.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Фабрика печива № 1», поданою адвокатом Мовчан А. В., на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 20 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фабрика печива № 1» про стягнення вихідної допомоги при звільненні.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 вересня 2022 року справу призначено до розгляду з викликом учасників справи.

25 серпня 2022 року ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду відзив, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Солом?янського районного суду міста Києва від 25 січня 2022 рок - без змін.

15 вересня 2022 року ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду заяву про відмову від позову, в якій просить прийняти його відмову від позову та визнати нечинним судове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 січня 2022 року за його позовом та закрити провадження у справі. При цьому зазначив, що наслідки відмови від позову иа наслідки закриття провадження по справі, які передбачені ст 256 та ч.2 ст.373 ЦПК України, йому відомі та зрозумілі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав заяву про відмову від позову.

Представник ТОВ «Фабрика печива № 1» Мовчан А.В. не заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_1 про відмову від позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ст.373 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206,207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови від позову або затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Як вбачається з поданої заяви ОСОБА_1 та його пояснень в судовому засіданні апеляційного суду, він повністю розуміє значення своїх дій та їх правові наслідки.

За таких обставин колегія суд приймає відмову від позову як таку, що не суперечить охоронюваним законом інтересам громадян.

У зв`язку з вищенаведеним заява позивача ОСОБА_1 є такою, що підлягає задоволенню, а рішення першої інстанції необхідно визнати нечинним із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. ст.206, 268, 373, 390 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову.

Визнати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 25 лютого 2022 року -- нечинним.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика печива № 1» про стягнення вихідної допомоги при звільненні - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Судупротягом тридцяти днівз дня складання повного судового рішення.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна