Справа № 698/285/22
Провадження № 2/698/114/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 р. Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Баранова О.І.,

за участю:

секретаря судових засідань Триліс Я.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду у селищі Катеринопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл спільно нажитого майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

13.04.2022 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулась до суду з вказаним вище позовом в обґрунтування якого зазначила, що з 29.12.1991 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 (надалі - відповідач). Позивач стверджує, що згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу житлового будинку від 23.08.2007 року, під час проживання в шлюбі, за рахунок банківського кредиту у сумі 65000 грн., отриманого згідно кредитного договору від 28.08.2007 року № 354411/8616/0217-7, а також спільних готівкових коштів подружжя, ними як подружжям було придбано житловий будинок вартістю 111000 грн. розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України позивач вважає, що має право на Ѕ спірного житлового будинку, оскільки, як на її думку, вказаний вище будинок є об`єтом спільної сумісної власності подружжя, тому що був придбаний під час шлюбу та за спільні кошти подружжя, в тому числі внесених в рахунок подальшого повернення банківського кредиту.

З огляду на наведені обставини, позивач просить визнати спірний будинок об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнати за кожним з подружжя право власності на Ѕ частку.

У відзиві відповідач зазначив про не визнання ним позовних вимог у повному обсязі. Зокрема, не заперечуючи наведених позивачем обставин щодо отримання кредиту на придбання спірного будинку, а також перебування спірного будинку у іпотеці з метою забезпечення повернення отриманого кредиту, відповідач вважає, що згідно ч. 6 ст. 57 СК України спірний будинок є його особистою приватною власністю. В обґрунтування вказаних заперечень відповідач зазначив, що договір купівлі - продажу від 23.08.2007 року є удаваним та вчинений з метою приховання іншого правочину, який насправді був вчинений, а саме: договору купівлі-продажу автомобілю Chery Amulet реєстраційний № НОМЕР_1 . Відповідач зазначає, що до укладення договору купівлі-продажу від 23.08.2007 року власником спірного будинку була його мати ОСОБА_5 , яка не отримувала жодних коштів за вказаний будинок, але вже не зможе підтвердити даних обставин, оскільки пішла з життя.

Крім того, відповідача зазначає, що невдовзі після отримання кредиту шлюбні відносини між ним та позивачем фактично розпалися, вони перестали проживати однією сім`єю, вести спільне господарство, оскільки позивач виїхала на проживання до російської федерації. При цьому відповідач стверджує, що саме він вносив кошти в рахунок погашення кредиту отриманого згідно кредитного договору від 28.08.2007 року № 354411/8616/0217-7 на придбання автомобілю та оформленого як на придбання будинку.

З огляду на наведені обставини відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. При цьому пояснила, що твердження відповідача щодо удаваності договору купівлі - продажу спірного будинку від 23.08.2007 року не відповідає дійсності. Зокрема, зауважила, що згідно кредитного договору від 28.08.2007 року № 354411/8616/0217-7 об`єктом кредитування був саме спірний будинок, а не автомобіль, що підтверджується як самим кредитним договором, так і укладеним на його забезпечення іпотечним договором. Крім того, позивач зауважила, що у день отримання вказаного вище банківського кредиту особисто передала отримані за ним кошти колишньому власнику будинку та продавцю за договором купівлі-продажу від 23.08.2007 року ОСОБА_5 .. При цьому позивач припускає, що після отримання від неї коштів кредиту, ОСОБА_5 , як власник коштів та мати відповідача, могла надати їх певну частину відповідачу, як своєму сину, для придбання автомобілю Chery Amulet. Саме ці обставини, як на думку позивача, могли викликати у відповідача помилкове уявлення про мету отримання кредиту. Також пояснила, що з метою отримання коштів на погашення кредиту за спірний будинок, починаючи з 2012 року, регулярно виїжджала до російської федерації на заробітки, де у м. Москві, маючи відповідну освіту та значний досвід роботи за фахом, працювала на посаді головного бухгалтера і отримувала належну заробітну плату. При цьому пояснила, що згідно вимог російського законодавства була зобов`язана повертатися в Україну через кожні 90 днів. Крім того, пояснила, що працюючи за кордоном пересилала в Україну кошти за рахунок яких, в тому числі проводився ремонт спірного будинку: заміна вікон на стекло пластикові, тощо.

В судовому засіданні представник відповідача та сам відповідач проти задоволення позову заперечили у повному обсязі з наведених у відзиві мотивів та просять суд відмовити позивачу у позові. Під час судового розгляду стороною позивача було визнано факти: укладення шлюбу; перебування сторін у шлюбі до виїзду позивача за кордон; укладення договору купівлі-продажу будинку від 23.08.2007 року; кредитного договору від 28.08.2007 року № 354411/8616/0217-7 та іпотечного договору від 29.08.2007 року № 354411/8616/0217-7і. При цьому стороною позивача були надані пояснення згідно яких зазначено, що договір купівлі-продажу будинку від 23.08.2007 року є удаваною угодою, яку відповідач не може оспорити в судовому порядку у зв`язку із смертю колишнього власника спірного будинку ОСОБА_5 .. Зокрема, відповідач заперечив, висловлені в судовому засіданні твердження позивача щодо передачі йому кредитних коштів його матір`ю, як продавцем спірного будинку. Відповідач стверджує, що кошти отримані позивачем за кредитом не передавались його матері ОСОБА_5 , оскільки саме він безпосередньо від позивача отримав вказані кошти та використав їх на придбання автомобілю Chery Amulet. Також відповідач стверджує, що погашення кредиту здійснювалося ним особисто, але вказані кошти вносилися до банківської установи від імені позивача, оскільки кредит був оформлений саме не неї. З огляду на наведені пояснення та показання допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_6 , сторона відповідача вважає, що удаваність договору купівлі - продажу від 23.08.2007 року є очевидною.

В судовому засіданні встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого повторно 26.09.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Катеринопільського районного управління юстиції Черкаської області вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 29.12.1991 року про що зроблено відповідний актовий запис за № 86. Після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище « ОСОБА_8 ».(а.с.7)

З договору купівлі-продажу житлового будинку від 23.08.2007 року вбачається, що його укладено 23.08.2007 року між продавцем ОСОБА_5 та покупцем ОСОБА_3 та посвідчено державним нотаріусом Катеринопільської державної нотаріальної контори Івонік Л.А. та зареєстровано у реєстрі за № 2518. Предметом вказаного вище договору є житловий будинок розташований у АДРЕСА_1 . Згідно п. 2 договору купівлі-продажу житлового будинку від 23.08.2007 року вказаний договір укладено під умовою, що продаж будинку проводиться за 111000 грн., які продавець отримує на протязі трьох банківських днів з моменту посвідчення договору іпотеки з одночасним підтвердженням цього факту письмовою заявою продавця про повний розрахунок, що є невід`ємною частиною договору, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально. Згідно п. 4 вказаного договору покупець зобов`язується оформити кредит в АППБ «Аваль`на вказану суму грошей при цьому, оформивши договір іпотеки вказаного будинку.(а.с.38-39)

З кредитного договору від 28.08.2007 року № 354411/8616/0217-7 та додаткової угоди до нього від 19.04.2016 року № 354411/8616/0217-7/81-1-0-00/24188 вбачається, що його укладено 28.08.2007 року між кредитором - ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та позичальником - ОСОБА_1 .. Згідно п. 1.1., 1.4. вказаного договору вбачається, що предметом вказаного договору є відкриття позичальнику не відновлювальної кредитної лінії на суму 65000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,75 річних та кінцевим строком погашення 27.04.2019 року. Згідно п. 2.1. договору вбачається, що призначенням кредитних коштів є придбання житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с.13-14)

З іпотечного договору від 29.08.2007 року № 354411/8616/0217-7і вбачається, що його укладено 29.08.2007 року між іпотекодержателем - ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та іпотекодавцем - ОСОБА_3 в рахунок забезпечення вимоги іпотеко держателя за кредитним . Згідно п. 1.1. вказаного договору вбачається, що предметом вказаного договору є за кредитним договором від 28.08.2007 року № 354411/8616/0217-7 укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та позичальником ОСОБА_1 на суму 65000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,75 річних та кінцевим строком погашення 27.04.2019 року. Згідно п. 1.2. вказаного договору предметом іпотеки є житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с.10-12)

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що він є рідним сином подружжя ОСОБА_8 та пояснив, що наскільки він пам`ятає, десь до 2014 року батько - (відповідач) і мати - (позивач) проживали спільно як звичайна родина. Пояснив, що наскільки він пам`ятає, то кошти, які отримала мати - (позивач) у банку були використанні на придбання автомобілю, а не будинку. Також пояснив, що, починаючи з чотирнадцятого року мати (позивач) декілька разів на рік виїжджала за кордон з метою тимчасового працевлаштування. Також пояснив, що працюючи за кордоном мати (позивач) постійно переказувала кошти для утримання родини. При цьому вказані гроші перераховувалися на його ( ОСОБА_6 ) картку, оскільки і він, і мати були клієнтами одного банку, що спрощувало проведення грошових переказів. Отримані кошти він передавав батькові ( ОСОБА_3 ), а останній використовував їх для проведення ремонту будинку в якому проживав та інші потреби родини. Крім того, частину з отриманих від матері - (позивача) коштів використовував на погашення кредиту оформленого на ім`я матері Саме з цих коштів, від імені матері, він здійснював погашення кредиту. При цьому, на підтвердження проведеної оплати, передавав матері квитанції після повернення останньої до України.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що більше 28 років знайома з подружжям ОСОБА_8 та неодноразово бувала за місцем проживання родини у АДРЕСА_1 . В останнє була у 2019 році коли ОСОБА_1 приїжджала з заробітків та була вдома близько місяця. Пояснила, що за час проживання спільного проживання подружжя, зокрема до 2019 році у вказаному вище будинку та у літній кухні поруч з ним, старі дерев`яні вікна було замінено на нові пластикові. Також свідку відомо про придбання меблів для облаштування будинку, яке мало місце приблизно у той же час, що і заміна вікон.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що він є сусідом відповідача ОСОБА_3 та проживає за адресою АДРЕСА_2 . Свідок стверджує, що йому достовірно відомо, що ОСОБА_3 проживав у будинку по АДРЕСА_1 , який за життя належав його матері - ОСОБА_5 .. Свідку відомо, що близько десяти останніх років дружина ОСОБА_3 , ОСОБА_1 фактично не проживає у будинку, оскільки постійно перебуває на заробітках за кордоном. Свідку відомо, що ремонт та утримання вказаного будинку проводився особисто ОСОБА_3 ..

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що є сусідкою відповідача ОСОБА_3 та їй відомо про те, що останній був у шлюбі з ОСОБА_1 , але близько 7 останніх років вона не бачила щоб ОСОБА_1 проживала спільно з ОСОБА_3 ..

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що є сусідкою відповідача ОСОБА_3 та проживає через хату від останнього. Свідку відомо про те, що останній був у шлюбі з ОСОБА_1 , але близько 9-10 останніх років вона не бачила щоб ОСОБА_1 проживала спільно з ОСОБА_3 ..

Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок досліджених доказів у їх сукупності, суд визнає, що спірний будинок є об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , оскільки вказане майно було набуте подружжям за час шлюбу та за спільні кошти подружжя і відповідно належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності у рівних частках.

Виходячи з передбаченої ч. 1 ст. 204 ЦК України презумпції правомірності договору суд визнає, що твердження відповідача про удаваність договору купівлі-продажу будинку від 23.08.2007 року є необґрунтованими, оскільки вказаний договір є укладеним згідно вимог чинного законодавства і його удаваність не встановлена в судовому порядку. При цьому суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_6 , в частині того, що метою отримання позивачем кредиту було придбання автомобілю, оскільки на час вказаних подій останній був неповнолітньою особою (15 років) і міг добросовісно помилятися у визначенні вказаних обставин.

Суд визнає прийнятними пояснення позивача щодо передачі нею, отриманих за кредитом коштів згідно договору купівлі-продажу в рахунок оплати вартості придбаного подружжям будинку. При цьому суд визнає, що після отримання вказаних коштів продавець будинку, будучи матір`ю відповідача могла передати вказані кошти останньому для задоволення його потреб.

З огляду на встановлені обставини згідно яких вбачається, що позивач, незважаючи на регулярне перебування на заробітках за кордоном, продовжувала вести спільне господарство родини, зокрема шляхом перерахування коштів на утримання спільного господарства та погашення кредиту використаного для придбання спірного будинку, суд визнає, що пояснення свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 щодо фактичного припинення шлюбних відносин між позивачем та відповідачем не мають правового значення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що при зверненні з позовом позивач, будучи інвалідом другої групи на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору, суд ухвалює про стягнення з відповідача на користь держави судових витрат зі сплати судового збору за двома позовними вимогами у загальному розмірі 1984,80 грн..

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.4,12,263-265,352,354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл спільно нажитого майна подружжя - задовольнити повністю.

Визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 :

- будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 .

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 , як на частку в спільній сумісній власності подружжя.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , як на частку в спільній сумісній власності подружжя.

Стягнути з ОСОБА_3 , (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1984,80 гривні, від сплати якого позивача було звільнено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 04.11.2022 року.

Головуючий Баранов О.І.