Номер провадження: 22-ц/813/6626/22
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О. І.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Комлевої О.С.,

за участю секретаря Хухрова С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без участі учасників справи, апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» адвоката Тяжкороб Євгенії Віталіївни на рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 січня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» про зобов`язання провести обов`язкову реструктуризацію за кредитним договором в іноземній валюті,

встановив:

28.10.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Укрдебт Плюс» про зобов`язання виконати реструктуризацію заборгованості за кредитним договором № 3-103/ФКВ-07, укладеного 02.04.2007 року з ОСОБА_1 , у відповідності до положень п.7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідності до положень Закону України «Про внесення змін до законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», ОСОБА_1 має право на обов`язкову реструктуризацію своїх зобов`язань за договором споживчого кредиту, що був укладений 02.04.2007 року між ОСОБА_1 і ТОВ «Український промисловий Банк» (правонаступник ТОВ « Укрдебт Плюс») і наданий в іноземній валюті.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27.01.2022 року позов ОСОБА_1 було задоволено (а.с.124-128).

Визнано неправомірною відмову ТОВ «Укрдебт Плюс» в проведенні реструктуризації заборгованості за кредитним договором №3-103/ФКВ-07, укладеним 02.04.2007 року з ОСОБА_1 , у відповідності до положень п.7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування».

Зобов`язано ТОВ «Укрдебт Плюс» виконати реструктуризацію заборгованості за кредитним договором №3-103/ФКВ-07, укладеного 02.04.2007 року з ОСОБА_1 , у відповідності до положень п.7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування».

Стягнуто з ТОВ «Укрдебт Плюс» на користь держави судовий збір в сумі 2481,00 грн.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Укрдебт Плюс» ставить питання про скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 27.01.2022 року, ухвалення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.130-132).

Вирішуючи питання про слухання справи в прядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, колегія суддів виходить із того, що учасники справи належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, у тому числі через своїх представників (а.с. 160-162).

Колегія суддів також враховує, що представник ТОВ «Укрдебт Плюс» звернувся до суду із заявою/клопотанням про розгляд апеляційної скарги у відсутність представника заявника (а.с. 166).

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, розгляд даної справи здійснений 26.10.2022 року в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, у відсутність учасників справи, оскільки учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання належним чином, про що вказано вище. Повний текст судового рішення складений 07.11.2022 року.

Крім того, відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що дана справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції більше ніж півроку (а.с. 153), від учасників справи не надходило заяв або клопотань про відкладення слухання справи, колегія суддів вирішила дану справу розглядати судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами, у відсутність учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції обгрунтовано виходив із того, що 02.04.2007 року ТОВ «Укрпромбанк» і ОСОБА_1 уклали кредитний договір №3-103/ФКВ-07, на виконання умов якого вказаний Банк надав, а ОСОБА_1 отримала кредитні кошти в сумі 60000 доларів США зі сплатою 14,6% за користування кредитом. Було встановлено строк кредитування - 180 місяців, дата повернення кредиту 01 квітня 2022 року, мета кредитування споживчі потреби (а.с.18-23).

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 02.04.2007 року між ТОВ «Укрпромбанк» і ОСОБА_2 , який є майновим поручителем ОСОБА_1 , було укладено Іпотечний договір, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 48,4 кв.м., в тому числі житловою 29,2 кв.м., що належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу (а.с.25-57).

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси, ухваленим 14 грудня 2015 року по справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» (правонаступника ТОВ «Укрпромбанк») до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_1 , в рахунок виконання зобов`язань щодо оплати заборгованості за кредитним договором №3-103/ФКВ-07 в сумі 612333,01 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки вищевказану квартиру АДРЕСА_1 і визнано за ПАТ «Дельта Банк» право власності на цю іпотечну квартиру. Цим же рішенням суд відстрочив його виконання на строк дії ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16.11.2016 року задоволені позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №3-103/ФКВ-07 від 02.04.2007 року і стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку 612333 грн. 01 коп. (а.с.28-31).

Проте матеріали справим на мають доказів того, що на даний час вищевказане рішення суду виконано.

На підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 15.11.2019 року ТОВ «Укрдебт Плюс» є правонаступником ПАТ «Дельта Банк», у зв`язку з чим новим за кредитором вищевказаного кредитного договору стало ТОВ «Укрдебт Плюс, про що вказано в позовній заяві та не заперечується сторонами.

Далі суд першої інстанції вказав, що Закон України № 1381-IX «Про внесення змін до законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» (далі - Закон України № 1381-IX), який набув чинності 23 квітня 2021 року, передбачає проведення реструктуризації боргів за кредитами в іноземній валюті, перерахування усіх грошових зобов`язань у гривневий еквівалент та списання неустойки за цими кредитними угодами за наступних умов:

1) обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, у разі: наявності будь-якого непогашеного грошового зобов`язання перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника; відсутності станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 1 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 1 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 1 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації;

2) виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки у вигляді житлового нерухомого майна або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або присадибної ділянки загальна площа якого не перевищує: для квартири АДРЕСА_2 , для земельної ділянки (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 га, в селищах - не більше 0,15 га, в містах - не більше 0,10 га;

Також суд вказав, що при цьому вимагається виконання хоча б однієї з таких умов:

предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території);

у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території);

предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території);

предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території);

предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території).

3) Заява про реструктуризацію подається кредитору позичальником особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом.

На позичальника покладається такий вичерпний перелік зобов`язань перед кредитором:

сплачувати суму заборгованості рівними частинами щомісяця протягом 10 років, а якщо договором, відповідно до якого надано кредит, встановлено пізніший строк повного погашення суми кредиту, - протягом такого строку;

сплатити суму заборгованості із сплати процентів за користування кредитом за період до дня, що передує реструктуризації;

сплачувати проценти за користування кредитом за період з дня проведення реструктуризації, що нараховуються на непогашений залишок суми кредиту в розмірі українського індексу ставок за дванадцятимісячними депозитами фізичних осіб у гривні (застосовується останнє значення індексу, встановлене на початок календарного дня, в який проводиться реструктуризація), збільшеного на один процентний пункт.

Надалі розмір процентів за користування кредитом змінюється через кожен календарний рік та встановлюється у розмірі українського індексу ставок за дванадцятимісячними депозитами фізичних осіб у гривні, збільшеному на один процентний пункт, сплатити пеню за кожний день прострочення виконання грошового зобов`язання, передбаченого абзацами другим - четвертим цього підпункту, починаючи з дев`яностого дня після дня проведення реструктуризації, у розмірі половини облікової ставки НБУ;

оплачувати здійснення страхування, якщо такий обов`язок передбачений договором або договором іпотеки.

Погашена до дня проведення реструктуризації сума неустойки, крім суми неустойки, погашеної шляхом прощення, зараховується як погашення існуючого непогашеного залишку суми кредиту (в першу чергу) та заборгованості із сплати процентів (у другу чергу).

При цьому, суд вказав, що відповідно до вказаного Закону України № 1381-IX кредитор звільняєтеся від обов`язку проводити реструктуризацію, якщо позичальник пропустив строки для подання заяви і підстави пропуску не визнані поважними, або якщо позичальник не надав усіх необхідних документів. Суд також вказав, що кредитор має право відмовити у проведенні реструктуризації, якщо надана позичальником інформація у заяві не відповідає дійсності, що підтверджено судом або офіційними документами, виданими уповноваженими органами влади.

Суд правильно вказав, що з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 з травня 2007 року по грудень 2014 року свої зобов`язання за кредитним договором виконувала і повертала кредитні кошти та сплачувала відсотки за користування кредитом.

В свою чергу, у вересні 2015 року Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Розрахунок, доданий Банком до позову, свідчить, що з грудня 2014 року по липень 2015 року позичальник не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого і виникла прострочена заборгованість за кредитним договором.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 09.07.2021 року звернулась до кредитора заявою про реструктуризацію кредиту, до якої позичальник додала копію громадянського паспорту, ІПН, довідку про доходи як свої так і майнового поручителя, виписку з реєстру прав власності як позичальника так і майнового поручителя, інформацію про осіб, зареєстрованих за адресою предмету іпотеки.

В свою чергу, 02.08.2021 року ТОВ «Укрдебт Плюс» надало письмову відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 з підстав наявності у позичальника простроченої заборгованості за кредитним договором станом на 01.01.2014 року.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, станом на 01.01.2014 року прострочена заборгованість за тілом кредиту і за відсотками у позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором №3-103/ФКВ-07 складала - 0 (а.с.42-43).

Зазначені обставини підтверджені також відповідною довідкою ПАТ «Дельта Банк» (а.с.41).

З огляду на викладене, доводи представника відповідача і заявника апеляційної скарги про те, що станом на 01.01.2014 року позичальник мала прострочену заборгованість за кредитним договором від 02.04.2007 року, є безпідставними і повністю спростовуються матеріалами справи.

Крім того, як було вказано вище, предметом договору іпотеки, укладеним у якості забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитом, є квартира АДРЕСА_3 загальною площею 48,4 кв.м.

Разом з тим, представником відповідача і заявника апеляційної скарги не спростовано, що вказана квартира є єдиною власністю майнового поручителя ОСОБА_2 і єдиним місцем проживання як його, так і позичальника ОСОБА_1 .

Заперечуючи проти позовних вимог, представник кредитора посилався на ненадання заявником відомостей щодо місця реєстрації майнового поручителя і місця його фактичного проживання. Однак, ці доводи сторони відповідача спростовуються інформацією, викладеною ОСОБА_1 у заяві про реструктуризацію кредиту, щодо майнового поручителя чоловіка заявниці ОСОБА_2 про місце його реєстрації і місце фактичного проживання (а.с.36).

Тобто, доводи представника відповідача в запереченнях проти позовної заяви та заявника апеляційної скарги про те, що позичальник не вказала зареєстроване на момент підписання заяви місце проживання та місце фактичного проживання майнового поручителя, не надала документів про склад та членів сім`ї позичальника, про доходи іпотекодавця (майнового поручителя) та членів його сім`ї, розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовного кожного члена сім`ї іпотекодавця, спростовані матеріалами справи та є нічим іншим, як намаганням представника відповідача і заявника апеляційної скарги з формальних підстав уникнути від проведення реструктуризації заборгованості за кредитним договором №3-103/ФКВ-07, укладеним 02.04.2007 року з ОСОБА_1 , у відповідності до положень п.7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином, доводи представника відповідача про те, що позивачу належить звернутися до суду з вимогами про розстрочення виконання рішення суду від 16.11.2016 року про стягнення боргу за договором кредиту і таким чином реструктуризувати кредит, не містяться на вимогах вищевказаного Закону України № 1381-IX, тому обгрунтовано не прийняті судом першої інстанції до уваги.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відмова ТОВ «Укрдебт Плюс» ОСОБА_1 в проведенні реструктуризації кредиту за договором №3-103/ФКВ-07 є незаконною, тому як кредит ОСОБА_1 відповідає умовам ЗУ «Про споживче кредитування» і позичальник має право на реструктуризацію кредиту відповідно до пункту 7 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», в редакції Закону України №1381-IX, що набрав чинності з 23.04.2021 року, а тому обгрунтовано задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 .

Також суд дійшов правильного висновку про те, що у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2481 грн.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів своєї апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване судове рішення - залишити без змін.

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що у позивача ОСОБА_1 на час звернення до суду існують боргові зобов`язання, не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки Закон України № 1381-IX «Про внесення змін до законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», який набув чинності 23 квітня 2021 року, передбачає проведення реструктуризації саме боргів за кредитами в іноземній валюті, перерахування усіх грошових зобов`язань у гривневий еквівалент та списання неустойки за цими кредитними угодами.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» адвоката Тяжкороб Євгенії Віталіївни залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07.11.2022 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

О.С. Комлева