Справа №295/2356/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Про відкриття провадження у справі

03.10.2022 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Чішман Л. М.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Держави України в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (м. Житомир, вул. О. Ольжича, 7), Державної казначейської служби України (м. Київ, вул. Бастіонна, 6) про відшкодування матеріальної шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2022 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути на її користь шляхом безспірного списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України матеріальну шкоду у вигляді недоотриманих пенсійних виплат, завданої законом, що визнаний неконституційним, за період з 01.01.2015 року по 30.06.2021 року включно, у розмірі 523 324, 50 грн.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 09.06.2022 року провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, позивачу роз`яснено, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 22.09.2022 року ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 09.06.2022 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2022 року до провадження судді Богунського районного суду м. Житомира Чішман Л.М. передано вказану цивільну справу.

Однією з передумов забезпечення доступу до суду є наявність в особи права на судових захист. Це право випливає із Конституції України.

Другою передумовою забезпечення доступу до суду є нормативне закріплення й реальне дотримання принципу рівності перед законом та судом. Це означає, що не повинно бути жодних обмежень, за будь-якими ознаками, у разі звернення до суду. Обмеження можливе тільки у випадку відсутності в особи процесуальної правоздатності й дієздатності.

Аналіз практики Європейського суду дає можливість наступним чином охарактеризувати право на доступ до правосуддя.

Будь-яка особа може звернутися до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів. При цьому, обмеження цього права, які можуть бути запроваджені державою, не повинні позбавляти особу взагалі права на захист, тобто в неї завжди має залишатися можливість скористатися альтернативними формами захисту. Крім того, такі обмеження повинні мати правомірну мету, а також необхідно зберігати пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою.

Особа має не лише право порушити провадження у справі, але й право отримати «вирішення» спору судом, тобто, розгляд справи повинен завжди закінчуватися судовим рішенням.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду.

У судовій практиці ЄСПЛ (надалі - Європейський Суд), неодноразово повторював, що неможливо припустити, щоб пункт 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» детально описував процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не гарантував сторонам, що спір щодо їх прав та обов`язків буде остаточно вирішено.

При вирішенні справи Голдер проти Сполученого Королівства Європейський суд зазначив: «...На думку Суду, було би нерозумно, щоб пункт 1 статті 6 Конвенції містив детальний опис наданих сторонам процесуальних гарантій і не захищав би в першу чергу того, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, а саме доступу до суду. Такі характеристики процесу як справедливість, публічність, динамізм, позбавляються змісту, якщо немає самого судового розгляду» (§35 of Judgment of the European Court of Human Rights: Golder v. The United Kingdom, 21 February 1975, Published in A18).

Аналогічні висновки містяться у рішеннях Європейського Суду «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), № 58112/00, п. 45, 10 липня 2003 року; «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-ІІ, та «Сухорубченко проти росії» (Sukhorubchenko v. Russia), № 69315/01, п. 43, 10 лютого 2005 року).

Отже, необґрунтована відмова в можливості доступу до суду та розгляду справи, враховуючи, що національне законодавство передбачає таку процедуру, розглядається Європейським Судом як фактична перепона у доступі до суду.

Відповідно до ч. 1, 2 Постанови Пленуму Верховного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року, «Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Таким чином, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, суд дійшов висновку, що відмова у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України унеможливить доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Позовна заява відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України.

Підстав для залишення заяви без руху, повернення та відмови у відкритті провадження у справі, передбачених ст. 185, ст. 186 ЦПК України, не вбачається.

Позовна заява підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

Керуючись ст. ст. 174, 178, 181, 187, 353, 354 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Прийняти до свого провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним.

Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Одночасно з копією цієї ухвали відповідачу надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Відповідачі мають право подати до суду письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються, який викладається у відзиві на позовну заяву. Вимоги до відзиву на позовну заяву встановлені ст. 178 ЦПК України.

Встановити відповідачам строк 15 днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі для подачі відзиву на позов та доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем. У разі подання відповідачем до суду відзиву на позовну заяву до нього повинні бути долучені документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

В разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк, без поважних причин, справа буде розглянута за наявними матеріалами.

Позивач має право надати відповідь на відзив на протязі 5 днів з моменту отримання відзиву.

Відповідачі мають право подати заперечення на відповідь на відзив на протязі 5 днів з моменту отримання відповіді на відзив.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається за електронною адресою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М. Чішман