Справа № 740/5283/20
Провадження № 2/740/30/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2022 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Гагаріної Т.О.,

з участю секретарів судового засідання Полторацької В.М., Філоненко О.В., Ісаєнко А.М.

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки адвоката Тандира Д.В.

відповідачки ОСОБА_2

представника відповідачки адвоката Кисіля В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжині цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном,

встановив:

у грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні майном.

Позов обґрунтований тим, що згідно договору купівлі продажу земельної ділянки від 06 серпня 2010 року ОСОБА_1 (в подальшому позивачка), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (далі-відповідачі) придбали у власність земельну ділянку з кадастровим номером :03:017:0053, що розташована по АДРЕСА_1 , та нежитлове приміщення, яке знаходиться на вказаній земельній ділянці, загальною площею 785,5 кв.м. Вказане нежитлове приміщення, згідно даних реєстру речових прав на нерухоме майно належить на праві спільної часткової власності позивачці та відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . До складу цілісного немайнового комплексу входить нежитлове приміщення №3 - котельня. 07.10.2020 по прибуттю за адресою вказаного нежитлового приміщення позивачкою було виявлено відсутність опалення частини приміщення, яка належить останній на праві спільної часткової власності разом із відповідачами. При спробі потрапити до приміщення котельні було встановлено, що замки вхідних дверей котельні було змінено невстановленими особами. 08.10.2020 вона подала заяву про вчинення кримінального правопорушення до управління поліції за місцем знаходження об`єкту нерухомості. Позивачкою відповідачам у справі неодноразово надсилався лист про усунення перешкод в частині спільного користування належним майном, які залишилися без уваги. Просить зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не чинити їй перешкод в користуванні майном, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме приміщенням котельні з умовним позначенням на поверхневому плані №3, усунути перешкоди в користуванні належною їй частиною нежитлових приміщень, шляхом зобов`язання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надати доступ їй та її уповноваженим представникам до усіх підсобних приміщень, які перебувають у спільній власності.

Ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11.12.2020 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Від відповідачки ОСОБА_2 до суду 12.01.2021 надійшов відзив, в якому вона зазначила про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, зазначивши, що тотожній спір вирішено Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області по справі № 740/1561/14, провадження № 2/740/558/14 (залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 26.06.2014 року), що набрали законної сили і постановленні між тими самими сторонами, про той самий предмет, що виключає можливість повторного розгляду справи. Просила суд закрити провадження у справі.

У відповіді на відзив представник позивачки ОСОБА_4 зазначив про відсутність підстав закриття провадження у справі, так як вимоги заявлені позивачкою по цій справі не є ідентичними, предмети позову та відповідні підстави позову, не є тотожними.

Відповідачка ОСОБА_2 у запереченнях від 26.01.2021 вказала, що позивачкою не наведено доказів, що відповідачами створено перешкоди у доступі до спірного майна. Відповідно до Правил безпеки систем газопостачання ключ від приміщення котельні постійно з 2009 року і дотепер перебуває в приміщеннях будівлі за адресою АДРЕСА_1 (із цілодобовим доступом до нього та журналу реєстрації отримання ключів), про що позивачці відомо із судових рішень по справі. З часу прийняття зазначених рішень зміни замків у котельній не здійснювались. Вважає сторони, об`єкт спору, предмет спору, підстави позову є тотожними до справи 2014 року, зазначила про необхідність закриття провадження у справі.

Запереченням поданим до суду 08.02.2021 представник позивача ОСОБА_5 звернув увагу суду на наступне твердження «Ключ від приміщення котельної постійно знаходиться в приміщенні щитової, згідно з вимогами п.4.6.23 Правил систем газопостачання затверджених наказом Держкомітету України по нагляду за охороною праці від 01.10.97». Зазначене на думку співвідповідача виключає предмет спору, чи у будь-який інший спосіб впливає на спірні правовідносини між сторонами, в частині відсутності самого спору, проте дане твердження не відповідає дійсності і не визнається позивачкою. Вказаний наказ втратив чинність 15.05.2015 на підставі Наказу Міненергетики № 285. Щитової у спірному приміщенні не існує, реєстр чи журнал доступу-видачі ключів жодним нормативним чи під нормативним актом не передбачений. Доказів згоди співвласника на саме такій порядок доступу до спірного приміщення не має. Журнал обліку доступу до приміщення котельні насправді знаходиться в якомусь офісному приміщенні, просить визнати докази долучені до заперечення недопустимими.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду від 19.03.2021 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Кисіль В.Є. про закриття провадження у справі.

В суді позивачка та його представник просили позов задовольнити з підстав викладених у ньому.

Позивачка суду пояснила, що є співвласником нежитлової будівлі АДРЕСА_1 . Іншим співвласником є ОСОБА_2 . Нежитлове приміщення не поділене, перебуває у спільній часткові власності. В її користуванні знаходиться другій поверх вказаного приміщення. Майно псується, плитка відслонюється, із-за відсутності опалення в її частці, температура складає 15 градусів. Працівники не витримують, звільняються, так як неможливо знаходитися з 09 години по 18 години в холодному приміщенні. Вона просила надати ключі від котельні, так як має намір розробити власний проект і поставити котел, але відповідачі не хочуть з нею спілкуватися, не беруть слухавку телефону. Домовитися мирним шляхом не виходить. Від самого початку ключів позивачка від котельні не отримувала, намагалася зайти в котельню, але не була в ній ніколи. Інші співвласники не узгоджували з нею знаходження підсобних приміщень. Стосунків зі співвласниками не підтримує. Про перебування ключів від котельні співвласники їй не повідомляли. Чи опалюється їх частина не знає.

Додатково позивачка у судовому засіданні 16.08.2022 суду пояснила, що намагалася поділити спірне нежитлове приміщення і примиритися з відповідачами. Доступу до котельні представник ОСОБА_5 не отримав, ключі йому не надали, привідчинили двері котельні, на цьому співпраця закінчилася. При цьому були присутні три особи, був складений акт про не допуск. Про виклик поліції представник її не повідомляв. Де знаходяться ключі від котельні їй не відомо, не повідомляли де вони і в кого, не знає про існування журналу. Про зміну місця проживання ОСОБА_2 її не повідомляла. Повідомила, що зверталася до ОСОБА_2 усно, по телефону та письмово про надання ключів від котельні, але остання не надала ключів і підхід до котельні.

Представник відповідачки проти позову заперечив, ствердив, що відповідачка зазначених перешкод позивачці не чинить, позивачка має змогу звернутися до неї (відповідачки) в будь-який час й отримати дублікати ключів, а відтак позовні вимоги є штучними і не можуть бути задоволенні.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні 13.09.2021 пояснила, що є співвласником нежитлової будівлі АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_1 . З 2009 року вказана будівля здана в експлуатацію. Всі ключі від котельні та інших підсобних приміщень були як в неї, так і в ОСОБА_1 , від початку. Окрім ключів від І поверху, якій належить їй. Позивачка втратила ключі, казала, що в неї їх викрали, тому сама змінила замки від підсобних приміщень. Дублікатів їй не надала, тому вона була змушена взяти ключі у працівників і зробити дублікати. До неї з приводу ключів від котельні позивачка ніколи не зверталася. Ключі завжди наявні в спірному приміщенні, для надання їх комунальним службам. ОСОБА_1 могла звернутися до працівників розписатися в журналі і отримати ключі. Перешкод їй ніхто не чинив, відноситься до неї з повагою, як до співвласника. Ключі можливо отримати цілодобово. Вважає що спір за ключі вже вирішення рішенням суду від 2014 року. З 2009 року замки котельні не змінювалися, в інших приміщеннях змінила сама ОСОБА_1 . Якби позивачка звернулася до неї, вона б безперешкодно надала вказані ключі. Щодо звернень позивачки в письмовій формі, то повідомила, що вони колишні сусіди, проживали в одному будинку на першому і четвертому поверхах. Позивачці відомо, що ОСОБА_2 змінила місце проживання. Зараз її місце реєстрації та проживання АДРЕСА_2 . Чому вона направляла письмові звернення на колишню її адресу, їй не зрозуміло. Працівники магазину, що знаходиться у нежитловому приміщенні, ніколи їй не повідомляли про намір ОСОБА_1 зайти в котельню. Про місце збереження ключів між співвласниками домовленості не було. Ключі від котельні з 2009 року не змінювалися. Ключі знаходяться в приміщенні магазину, в щитовій, до цього були в приміщенні щитової підвального приміщенні. Працівники газової служби перевіряють лічильники, для цього їм надаються ключі. З 2014 року ОСОБА_1 знає про місце знаходження ключів від котельні.

Відповідач ОСОБА_3 , у судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово оголошенням про розгляд даної справи в суді, розміщеного на офіційному веб-сайті судової влади України.

Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.

З урахуванням думки сторін у справі, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача ОСОБА_3 , оскільки судом дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення останнього про розгляд справи.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на нежитлове приміщення б. АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (Т.1 а.с.13-16).

Згідно технічного паспорту на нежитлову будівлю АДРЕСА_1 , журналом та схемою до нього, відображено наявність котельні, з умовним позначенням на поверхневому плані №3( Т.1 а.с.10-12).

Актом обстеження приміщення по АДРЕСА_1 від 07.10.2020 вказується, що в ході візуального обстеження нежитлового приміщення встановлено, що вказане приміщення має 3 поверхи, побудоване з цегли. На задньому дворі споруди наявна одноповерхова прибудова з окремими вхідними дверима, в якій розміщена котельня, що забезпечує теплоенергозабезпечення приміщення. На момент огляду приміщення двері в котельню були закриті, клячів від якої ОСОБА_1 не мала, тому огляд з середини котельні було зробити неможливо. Акт підписаний ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (Т.1 а.с.17).

Ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02.11.2020 скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Тандир Д.В. на бездіяльність Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та бездіяльність Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області задоволено частково. Зобов`язано уповноважених осіб Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_1 . В задоволенні іншої частини скарги відмовлено (Т.1 а.с.19-21).

За змістом листів від 14.10.2020 на адреси ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , вбачається, що представник ОСОБА_1 , адвокат Тандир Д.В., просить надати безперешкодний доступ до котельні (Т.1 а.с.28-31).

На наданих позивачкою в якості доказу фотознімках містяться зображення вхідних дверей до приміщення та обкладинка з повідомленням про місце перебування ключів (Т.1 а.с.98-100).

Із відеозапису наданого позивачкою, який був досліджений у судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_1 21.01.2021 направляється до приміщення котельні в б. АДРЕСА_1 , яке зачинене, об`єкт знаходиться під охороною. Потім ОСОБА_1 направляється до підвального приміщенні б. АДРЕСА_1 , перевіряє наявність ключів від котельні, яких не знаходить (Т.1 а.с. 118).

Відповідно до запису в журналі обліку доступу до приміщення котельної 28.01.2022 представник позивачки ОСОБА_5 отримав ключі від зазначеного приміщення (Т.1 а.с.240).

За змістом заяв ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які нотаріально посвідчені, вбачається, що в їх присутності 28.01.2022 адвокат ОСОБА_5 намагався пройти до котельні нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_1 та отримати ключі від вказаного приміщення. На що йому гр. ОСОБА_10 було відмовлено негативно, зазначивши, що показати вміст кімнати може лише за умови підпису акту. В подальшому гр. ОСОБА_10 відкрив приміщення котельні власним ключем, увійти до приміщення було категорично заборонено, після відмови адвокатом було здійснено дзвінок на лінію 102 (Т.2 а.с.17-18).

Статтею 2 ЦПК України визначено, що основними засадами (принципами) цивільного судочинства є у тому числі диспозитивність і неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно із ст.ст.3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з аналізу змісту ст.13 ЦПК України, одним із аспектів принципу диспозитивності цивільного судочинства є розгляд справи судом не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог законодавства України, і в межах заявлених нею вимог.

Перелік можливих способів захисту міститься в ст.16 ЦК України.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі ст.316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно статей 317 і 319 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд.

Право спільної часткової власності згідно ст.358 ЦК України здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до статей 321 і 391 ЦК України право власності є непорушним, а власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

В ході судового розгляду відповідачка стверджувала, що не встановлювала новий замок у вхідні двері та не позбавляла позивачку можливості доступу до спірного приміщення - котельні, у тому числі і шляхом звернення до не неї для отримання дублікатів ключів, якщо остання їх втратила.

Разом з тим, позивачка суду не довела той факт, що замки у вхідних дверях спірного приміщення змінювалися.

Із наданого позивачкою доказу - акту візуального обстеження приміщення від 07.10.2020 не можливо встановити обставини, на які позивачка посилається, зокрема, що замок був змінений, остання не намагалася відкрити двері своїм ключем, щоб підтвердити цей факт, а лише зазначила, що «На момент огляду приміщення двері в котельню були закриті, ключів від якої у ОСОБА_1 не було тому огляд з середини котельні не було можливим зробити».

Не підтверджують цих обставин, і наданий позивачкою відеозапис.

Окрім цього, не доведеними є і обставини, що відповідачка позбавляє позивачку можливості доступу до спірного приміщення, оскільки із наданого суду доказу, отриманого відповідачкою, в ході спроби мирного врегулювання спору, копії журналу обліку доступу до приміщення ( АДРЕСА_3 ), оригінал якого був досліджений у судовому засіданні, вбачається, що представник позивачки адвокат Тандир Д.В. своїм підписом підтвердив, що отримав ключі від приміщення котельної 28.01.2022, вказаний доказ суд визнає належним і допустими, оскільки представник у судовому засіданні, не заперечив, що підпис він дійсно ставив.

Разом з тим, представник позивачки адвокат Тандир Д.В. зазначив, що доступ до приміщення 28.01.2022 не отримав, надавши суду в якості доказів заяви свідків, надані в нотаріальній конторі та посвідчені нотаріусом.

Аналізуючи вказані докази, суд зазначає, що такого порядку надання показань свідків цивільним процесуальним законодавством не передбачено.

Зокрема, у ст.ст. 90, 91 ЦПК України встановлено спеціальний порядок допиту свідків, що передбачає їх виклик у судове засідання з наданням права задати їм питання усім учасникам справи.

Відповідно до частин 2, 3 ст.69 ЦПК України свідок зобов`язаний з`явитися до суду за викликом у визначений час і дати правдиві показання про відомі йому обставини. За відсутності заперечень учасників справи свідок може брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд може дозволити свідку брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції незалежно від заперечень учасників справи, якщо свідок не може з`явитися до суду через хворобу, похилий вік, інвалідність або з інших поважних причин.

У разі неможливості прибуття до суду та участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції за викликом суду свідок зобов`язаний завчасно повідомити про це суд.

Надання показань свідків шляхом посвідчення нотаріусом не сприяє всебічному забезпеченню права учасників справи ставити питання свідкам стосовно обставин справи, а клопотання про виклик вказаних свідків у судове засідання стороною не заявлялось.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.43 ЦПК України учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.

З огляду на наведене, суд не бере до уваги вказані докази, оскільки останні одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ст.78 ЦПК України).

Крім того, суд зазначає, що із заяв свідків вбачається, що в їх присутності ОСОБА_5 намагався отримати ключі від котельні, на що йому ОСОБА_10 категорично відмовив, в той час як встановлено, що такі ключі ОСОБА_5 були отримані. Отже зміст заяв суперечить обставинам, які відбувались в дійсності.

Окрім цього судом встановлено, що заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.05.2014 в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , про усунення перешкод у користуванні власністю відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 26.06.2014 заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.05.2014 залишено без змін. Рішення набрало законної сили 26.06.2014 (Т.1 а.с.46-52).

Судом апеляційної інстанції було зроблено висновком, що Приміщення №3 (котельна) в натурі між співвласниками не поділене, порядок користування не встановлений. За вказаних обставин неможливо встановити на чиїй частині приміщення встановлено опалювальний котел. Ключ від приміщення котельної постійно знаходиться в приміщенні щитової, згідно з вимогами п.4.6.23 Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Держкомітету України по нагляду за охороною праці від 01.10.1997.

Суд вважає, що фактично з 2014 року позивачці було відомо про місце знаходження ключа від спірного приміщення, однак останньою не було зроблено жодних активних дій щодо його отримання.

Про те, що з часу подачі позову - 2020 рік, з боку відповідачів існують будь-які реальні перешкоди в доступі позивачки до спірного приміщення, і як наслідок - порушуються її законні права та інтереси, зокрема з підстав зміні останніми замків, останньою у судовому засіданні доведено не було.

Під час судового розгляду, враховуючі надані сторонами показання з приводу обставин, що склалися, судом пропонувалось врегулювання спору мирним шляхом, на що сторони погодились.

Як вбачається із наданих суду доказів, 28.01.2021 представник позивачки таки отримав ключі, що свідчить про відсутність будь-яких перешкод з боку відповідачів у можливості їх отримання. Належних та допустимих доказів того, що і після отримання ключів позивачка була позбавлена можливості потрапити в приміщення котельні, суду не надано.

З огляду на наведене, враховуючи, що протягом тривалого часу (часу перебування справи в суді) позивачка не вчиняла активних дій, і не намагалась отримати ключі незважаючи на те, що відповідачка ОСОБА_2 зазначала їх місце знаходження та умови їх отримання, суд вважає, що реальної потреби у розв`язанні спору та захисті своїх прав, у позивачки не було.

Виходячи з аналізу змісту ст.13 ЦПК України, одним із аспектів принципу диспозитивності цивільного судочинства є розгляд справи судом не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог законодавства України, і в межах заявлених нею вимог.

У справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи (ч.1 ст.42 ЦПК України).

Пунктом 3 ч.2 ст.44 ЦПК України визначено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка як співвласник, звертаючись до суду з даним позовом, допустила зловживання процесуальними правами, оскільки в частині захисту її порушених, оспорюваних або невизнаних прав, спір має очевидно штучний характер з огляду на те, що в даному випадку порушення прав позивачки можливе лише за наявності належних та допустимих доказів такого порушення, яких нею надано не було.

Відповідно до ч.3 ст.16 ЦК України, суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Правовим наслідком зловживання матеріальними (цивільними) правами може бути, зокрема, відмова у захисті цивільного права та інтересу, тобто відмова в позові.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

З огляду на повну відмову у задоволенні позову, суд не здійснює розподіл судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10-14, 77-82, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони:

позивачка ОСОБА_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідачка ОСОБА_2 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складений 18 листопада 2022 року.

Суддя Т.О.Гагаріна