№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9809/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Анохін А.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Гуля В.В., Шебуєвої В.А.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 24 червня 2022 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про визнання неправомірною відмову в укладенні договору, постановлену у складі судді Анохіна А.М., у цивільній справі №758/17846/21, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Перший український міжнародний банк» про визнання неправомірною відмови в укладенні договору.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 24 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з наступних підстав: позивачем не чітко викладено зміст позовних вимог, позивачем не викладено обставини на обґрунтування позовних вимог, не зазначені докази, що підтверджують вказані обставини, позивачем не підтверджено те, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, а також до позовної заяви не додано оригіналу квитанції про сплату судового збору.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 24 червня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачеві.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зазначає, що суд безпідставно залишив позовну заяву без руху з тих підстав, що ним не було сплачено судового збору, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» він є звільненим від сплати судового збору. Звертає увагу на те, що в його позовній заяві викладено зміст позовних вимог, обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та зазначено про те, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Відповідно, у суду були відсутні підстави для визнання його позовної заяви неподаною та повернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про визнання неподаною та повернення позовної заяви ОСОБА_1 до АТ «Перший український міжнародний банк» про визнання неправомірною відмову в укладенні договору, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, визначені в ухвалі від 24 грудня 2021 року.

Колегія суддів вважає, що вказана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до ч. 3 вказаної статті позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Частиною 1 ст. 177 ЦПК України визначено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 24 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «Перший український міжнародний банк» про визнання неправомірною відмову в укладенні договору, залишено без руху з тих підстав, що позивачем не викладено обставини на обґрунтування позовних вимог до відповідача, не зазначені докази, що підтверджують викладені обставини, не підтверджено те, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, а також до позовної заяви не додано оригіналу квитанції про сплату судового збору.

Разом з тим, як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 , в ній викладено обставини на обґрунтування позовних вимог до відповідача з посиланням на докази, що, на думку позивача, підтверджують вказані обставини, в позовній заяві зазначено про те, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Також, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що він звільнений від сплати судового збору відповідно до ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Разом з тим, суд першої інстанції безпідставно вважав, що на позов ОСОБА_1 не поширюються пільги по сплаті судового збору, передбачені ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Як вбачається зі змісту позовної заяви, підставою для звернення до суду з даним позовом слугувало порушення відповідачем прав ОСОБА_1 як споживача фінансових послуг, оскільки, за його твердженням, банк незаконно відмовив в укладенні з ним договору банківського вкладу на користь третьої особи. При цьому в п. 22 ч. 1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що споживачем слід вважати не лише особу, яка придбаває, замовляє, використовує, але і особу, яка має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Позовні вимоги в цій справі обґрунтовані тим, що відповідно до ч. 1 ст. 1063 ЦК України позивач має законне право укласти договір банківського вкладу на користь третьої особи, а тому відмовою банку в укладенні з ним відповідного договору порушено його права вкладника.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (ст. 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно з ч. 1 ст. 1063 ЦК України фізична або юридична особа може укласти договір банківського вкладу (зробити вклад) на користь третьої особи. Ця особа набуває права вкладника з моменту пред`явлення нею до банку першої вимоги, що випливає з прав вкладника, або вираження нею іншим способом наміру скористатися такими правами. До набуття особою, на користь якої зроблений банківський вклад, прав вкладника ці права належать особі, яка зробила вклад.

Наведене свідчить про те, що вкладник за договором банківського вкладу або фізична особа, яка має намір укласти такий договір для особистих потреб, є споживачем фінансових послуг.

Частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Виходячи з підстав пред`явленого позову, колегія суддів вважає, що в цій справі правовідносини сторін, окрім норм ЦК України, врегульовані нормами законодавства про захист прав споживачів, оскільки вимоги позивача заявлені ним у зв`язку з відмовою банку надати йому фінансову послугу.

За викладених обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність у позивача передбаченої ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» пільги по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

Відповідно, суд першої інстанції безпідставно залишив позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «Перший український міжнародний банк» про визнання неправомірною відмови в укладенні договору, без руху, а в подальшому її повернув.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала Подільського районного суду м. Києва від 24 червня 2022 року, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, скасуванню і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 24 червня 2022 року скасувати та

направити справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про визнання неправомірною відмову в укладенні договору для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді