Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.06.2022 Справа №607/23367/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: - головуючого Братасюка В.М.

- за участю секретаря Мокрій М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно. Позивач просить суд визнати за ним право власності на 1/2 житлового будинку АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона успадкувала 1/4 частини в порядку спадкування після чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріальній конторі оскільки відсутні правовстановлюючі документи та державна реєстрація на житловий будинок, крім того, їй як члену колгоспного двору належить 1/4 частина вказаного будинку, проте правовстановлюючий документ втрачено, а будинковолодіння у встановленому законом порядку не зареєстроване в державному реєстрі.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, подано заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, подано заяви про розгляд справи без їх присутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечують.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим 22.06.1998 року.

Після смерті чоловіка ОСОБА_1 прийняла спадщину за законом в строк передбачений законодавством шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Факт постійного проживання підтверджується довідкою № 233 від 14.07.2021 року відповідно до якої на час смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в спадковому будинку в АДРЕСА_1 були зареєстровані і проживали:

дружина - ОСОБА_1 - 1947 р.н.

дочка - ОСОБА_2 - 1966 р.н.

дочка - ОСОБА_3 - 1975 р.н.

зять - ОСОБА_5 - 1967 р.н.

Відповідно до Інформаційної довідки № 1315 від 21.10.2021 р. виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 р. житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 зареєстровано за головою колгоспного двору ОСОБА_4 на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30.11.1989 р. та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 75.

Згідно Інформаційної довідки № 1314 про технічний стан нерухомого майна від 21.10.2021 р. виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, по обліку бюро будинковолодіння АДРЕСА_1 рахується за: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

На даний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 Тернопільським районним госпрозрахунковим БТІ 20.10.2021року виготовлено технічний паспорт.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991р.). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991р. мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні: б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних: г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України - Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Оскільки вищевказаний житловий будинок побудовано до 15.04.1991р. (до введення в дію Закону України «Про власність») спадкодавці як члени колишнього колгоспного двору набули на нього право сумісної власності, причому це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору в результаті введення вдію вказаного Закону.

Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК УРСР 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (1963року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Зважаючи на те, що станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору були ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , тому суд приходить до висновку, що вони є власниками по 1/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 .

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 09 листопада 2021 року, ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті чоловіка - ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджує правоналежність майна спадкодавцеві.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем спадкового майна, відмови від прийняття спадщини не заявляла, а звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа за № 391 за 2000 рік.

22 травня 2000 року за № 35 до Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшла заява від дочки померлого - ОСОБА_2 про відмову від прийняття спадщини, за №36 надійшла заява від дочки померлого - ОСОБА_3 про відмову від прийняття спадщини.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Власник майна як це передбачає ст. 392 ЦК України може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

При цьому, відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.

Зважаючи на викладене та враховуючи, що ОСОБА_1 не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок у зв`язку із втратою, відсутня також і державна реєстрація права власності на частку будинку, як члену колгоспного двору, тому позивач змушений звертатися в суд за захистом своїх невизнаних прав.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки зазначені позивачем обставини унеможливлюють іншим способом захистити її права та інтереси, тому слід визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 81, 263, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1261 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-IV, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк