ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2022 року м. Чернівці

справа № 715/1141/22

провадження 22-ц/822/685/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів : Владичана А.І., Литвинюк І.М.

секретар Петранюк Ю.Т.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 22 липня 2022 року в цивільні справі за позовом ОСОБА_1 до Чагорської об`єднаної територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області, ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Глибоцького нотаріального округу Чернівецької області Бреславська - Григорчак Світлана Олександрівна про визнання прав забудовника на спадкове майно,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Чагорської об`єднаної територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області, ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Глибоцького нотаріального округу Чернівецької області Бреславська-Григорчак С.О. про визнання прав забудовника на спадкове майно.

Позов обгрунтовано наступним. Позивач є сином ОСОБА_3 20 березня 2008 року його мама ОСОБА_3 здійснила розпорядження всім своїм майном у разі смерті на його користь, що підтверджується заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Луковицької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області.

Реалізовуючи своє право на спадщину, позивач звернувся до нотаріуса та отримав у власність грошові кошти заповідача, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом. Крім коштів після смерті ОСОБА_3 залишилось домогосподарство, яке складається з: житлового будинку літ. «А», 154,80 м.кв., сарай літ. «Б», сарай літ. «В», убиральня літ «Г», колодязь «1», та огорожа № 2-7, вимощення «І», загальною площею 78,3 м.кв., (три житлові кімнати), розташованого по АДРЕСА_1 . Оскільки, під час життя спадкодавець набувши свої майнові права на вказане нерухоме майно, не здійснив його державної реєстрації, у видачі свідоцтва про права на спадщину за заповітом позивачу було відмовлено на підставі постанови нотаріуса від 15.10.2013 року №577/02-31.

Позивач просив визнати за ним права та обов`язки забудовника, стосовно здачі в експлуатацію домогосподарства, яке складається з: житлового будинку літ. «А», 154,80 м.кв., сарай літ. «Б», сарай літ. «В», убиральня літ «Г», колодязь «1», та огорожа № 2-7, вимощення «І», загальною площею 78,3 м.кв., (три житлові кімнати), розташованого за адресою : АДРЕСА_1 , реєстрації права власності на нерухоме майно, отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майно та інших майнових прав стосовно зазначеного домогосподарства, як таких, що входять до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 22 липня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Чагорської об`єднаної територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області, ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Глибоцького нотаріального округу Чернівецької області Бреславська-Григорчак С.О. про визнання прав забудовника на спадкове майно відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 22 липня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає, що висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову є помилковими, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Зазначає, що доказами які є у матеріалах справи, а також фактами які були встановлені у рішенні Апеляційного суду Чернівецької області від 20 лютого 2014 року, та у рішенні Апеляційного суду Чернівецької області від 13 серпня 2014 року, доводиться факт перебування у володінні спадкодавця ОСОБА_3 на момент смерті будинковолодіння, розміщеного за адресою АДРЕСА_1 власником якого вона була, також доведено належними і допустимими доказами, що спадкодавець був власником будівельних матеріалів.

Вважає, що за життя його мати набула права та обов`язки забудовника, щодо здачі у експлуатацію збудованого нею будинку із господарськими спорудами, і позивач має право здійснити реєстрацію право власності за собою через право «будівельної амністії» і це право увійшло до спадкової маси після смерті матері.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Луковиця Глибоцького району Чернівецької області.

Відповідно до заповіту, складеного 20 березня 2008 року в с. Луковиця Глибоцького району Чернівецької області, ОСОБА_3 все своє майно заповіла ОСОБА_1 .

Постановою приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 жовтня 2013 року підтверджується неможливість оформлення позивачем ОСОБА_1 спадкових прав в позасудовому порядку.

Встановлено, що будівництво будинковолодіння з господарськими будівлями та спорудами почалося в 1988-89 роках та проводилось по 1996 рік. Вищевказане будівництво відбувалось за участі і за згодою ОСОБА_3 , яка станом на 15 квітня 1991 року, була єдиним членом та головою колгоспного двору, а після вступу в силу Закону України «Про власність» і до моменту своєї смерті сама проживала у вищевказаному будинковолодінні.

При цьому, будівництво вищевказаного будинковолодіння проводилось без будь-яких дозвільних документів, тобто самочинно на земельній ділянці, яка перебувала в фактичному користуванні ОСОБА_3 , проте за відсутності документів, що посвідчували право на вказану земельну ділянку.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 20.02.2014 року встановлено, що будинковолодіння АДРЕСА_1 відноситься до категорії колгоспних дворів, і станом на 15.04.1991 року головою двору була ОСОБА_3 . Майно яке належало колгоспному двору і яке зазначене в погосподарських книгах не збереглося після припинення його існування. Крім цього, даним рішенням також встановлено, що ОСОБА_2 вибув з вказаного колгоспного двору 02.02.1989 року, при цьому він не втратив право на частку в майні колгоспного двору. Про те, оскільки майна колгоспного двору не зберіглося, а ОСОБА_2 для можливості визначення свої частки в майні колгоспного двору, не довів в судовому засіданні, що саме було побудовано у вищевказаному будинковолодінні станом на 15 квітня 1991 року, йому було відмовлено у визнанні права власності на 1/2 будівельних матеріалів, обладнання та конструкції використаних в процесі будівництва.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до положень ст. ст. 367, 368 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, виходив із того, що спадкодавець не набув прав забудовника спірного майна, оскільки будівництво здійснювалося всупереч вимогам законодавства самочинно. А тому, не має правових підстав для визнання за позивачем прав та обов`язків забудовника спірного нерухомого майна.

Відповідно до ст. ст. 1216-1218, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Зі змісту ст.ст. 328, 331 ЦК України вбачається, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на новостворене майно та об`єкти незавершеного будівництва: право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Ураховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.

Правильно застосовуючи норми матеріального права, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до ст.331 ЦК України, до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Не набувають такого права і спадкоємці цих осіб. Право власності на об`єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім`я спадкодавця або спадкоємця, та актів введення будівлі в експлуатацію, якщо їх наявність необхідна відповідно до вимог законодавства, чинного на час завершення будівництва.

Положеннями частини четвертої статті 41 Конституції України і статті 321 ЦК України встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець не набув прав забудовника спірного майна, оскільки будівництво здійснювалося всупереч вимогам законодавства самочинно.

Право власності на об`єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім`я спадкодавця або спадкоємця, та актів введення будівлі в експлуатацію, якщо їх наявність необхідна відповідно до вимог законодавства, чинного на час завершення будівництва.

Жодних документів, як на земельну ділянку так і на будинок матеріали справи не містять. Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 будівництво спірного нерухомого майна здійснила самочинно, будівельний паспорт на дане нерухоме майно не виготовляла.

Якщо об`єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію або право власності не було за ним зареєстровано, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов`язки. Проте, спадкодавцю в такому випадку має бути у визначеному законом порядку виділена земельна ділянка, спадкодавець мав виготовити будівельний паспорт, технічну документацію, або хоча б розпочати цей процес за життя і тільки тоді, якщо він не встиг завершити будівництво, не здав в експлуатацію або право власності не було за ним зареєстровано, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов`язки.

Враховуючи зазначене, висновок суду першої інстанції про те, що позивач не набув прав та обов`язків забудовника, щодо спірного майна, є правильним.

Доводи апелянта є аналогічними тим доводами, які були викладені в позові та перевірялися судом першої інстанції під час розгляду цього спору, однак висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться до суб`єктивного тлумачення чинних норм законодавства України та незгоди з висновками суду першої інстанцій стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом та не можуть бути підставами для скасування судового рішення.

Суд першої інстанцій забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 22 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови 1 листопада 2022 року.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді А.І. Владичан

І.М. Литвинюк