Справа № 180/836/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Нанічкіної Н.М.

з секретарем судового засідання Лебедєвою К.Є.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , обґрунтовуючи позов тим, що сімейне життя між ними не склалося подружнє життя поступово погіршувалося, зникло взаєморозуміння, втрачені почуття любові, бажання піклуватися один про одного. Вони стали жити окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Дітей від шлюбу не мають. Шлюбні відносини фактично припинені в 2016 році і за таких обставин не можуть бути поновлені. Вважає, що збереження шлюбу неможливе та немає подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини.

Позивач в своєму позові просив розглянути справу за його відсутності, у зв`язку з його перебуванням на військовій службі.

Відповідачку повідомлено про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на веб-сайті Судової влади України, відзиву на позовну заяву, заяв, клопотань у встановлений судом строк не надала.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 березня 2010 року. Шлюб зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис 67.

Сторони спільних дітей не мають.

Позивач стверджує, а відповідачка не надала заперечень щодо того факту, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинилися з 2016 року.

Зважаючи на фактичне припинення шлюбних відносин, небажання позивача зберегти шлюб, враховуючи те, що сторони не мають дітей, суд вважає недоцільним застосовувати заходи щодо примирення подружжя й приходить до висновку, що відсутні підстави для відмови в задоволенні позову, а отже, шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 263-265, 352 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 26 березня 2010 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис 67.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 гривень.

Рішення суду після набрання ним законної сили направити до Томаківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), для виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження за умов, визначених в ч.2 ст.354 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 06 жовтня 2022 року.

Суддя: Н. М. Нанічкіна