Справа №295/6540/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючої судді Семенцової Л.М.,

за участі секретарів Ковальчук М.М., Кирийчук А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання чоловіка до досягнення дитиною шестирічного віку,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року позивач звернувся до суду з указаним, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем має малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 06.02.2019 року шлюб між ними розірвано та стягнуто з нього аліменти на утримання їх спільної малолітньої дитини, проте починаючи з березня 2020 року дочка зареєстрована та проживає разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 . Богунським районним судом міста Житомира 11.06.2020 року винесено судовий наказ про стягнення з відповідача на його користь аліменти на утримання малолітньої дочки, а також рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 17.03.2021 року стягнуто з відповідача аліменти на його утримання за період з 01.04.2020 року до досягнення дитиною трирічного віку, однак рішення станом на 20.05.2021 року законної сили не набрало. У зв`язку зі станом здоров`я дитини позивач вважає, що має право на аліменти на власне утримання до досягнення дитиною шестирічного віку, оскільки дитина проживає з ним та перебуває лише на його утриманні. Позивач також зазначив, що незважаючи на те, що дитині вже виповнилось три роки, він самостійно здійснює догляд за дитиною, яка згідно медичних показів потребує постійного домашнього догляду, що робить неможливим його працевлаштування на повноцінний робочий день, оскільки його присутність необхідна дочці. Відповідач має можливість сплачувати аліменти, будучи офіційно працевлаштованою та маючи стабільну заробітну плату, її загальний дохід становить 15000,00 грн., вона орендує житло в місті Києві та сплачує кошти за послуги адвоката в судових справах.

Тому позивач просить стягнути з відповідача на своє утримання аліменти в розмірі 3750,00 грн. щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення ОСОБА_3 шести років.

Представник відповідача направила до суду відзив на позовну заяву, в якому викладено заперечення проти задоволення позову, зазначивши, що з липня 2018 року по березень 2020 року малолітня дочка проживала з матір`ю, а в березні 2020 року позивач протиправно викрав дитину, за місцем своєї реєстрації не проживає та постійно переховується, у зв`язку з чим відповідачем до Дніпровського районного суду подано позов про відібрання дитини. Щодо факту наявності у дитини певного захворювання зазначено, що за час проживання дитини з матір`ю у дочки не було жодних ознак захворювання, а відтак саме дії позивача стосовно позбавлення спілкування дитини з матір`ю стали причиною психологічних розладів у дочки. Згідно доданих до позовної заяви документів позивач не проживає за місцем своєї з дитиною реєстрації, переховується, не виконує рішення суду та державного виконавця, позбавив єдину рідну дитину спілкування зі своєю матір`ю. Відповідач офіційно працевлаштована та отримує мінімальну заробітну плату, з якої сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини від отриманих доходів, тому сплачувати грошові кошти на утримання колишнього чоловіка, дії якого спричинила важкий стрес для малолітньої дитини, вважає безпідставним та необгрунтованим. Вирішення вказаної проблеми можливе при нормальному спілкуванні дитини з обома батьками, як це було до березня 2020 року.

Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вказано, що твердження відповідача, викладені у відзиві, не мають жодного відношення до суті позову, не підтверджені жодними документами, прямо суперчать сімейному та цивільному законодавству, а також вводять в оману суд шляхом спотворення інформації. Зокрема, зазначено, що дитина дійсно проживає з батьком, а тому в нього виникло право на отримання аліментів на своє утримання. Позивач як батько має такий самий обсяг прав на дитину як і відповідач, а це означає, що батько дитини не може викрасти власну дитину, що також підтверджуєтся відповідями з поліції про відсутність у діях позивача ознак кримінального правопорушення. Між сторонами існує спір щодо місця проживання дитини, але наразі дитина фактично проживає разом з батьком, дитина хворіє на психоматичний розлад, розлади сну у зв`язку з реакцією на важкий стрес, спричинений заподіянням йому тілесних ушкоджень трьома чоловіками за замовленням відповідача, що відбувалося в присутності їхньої дитини, з приводу чого проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала з викладених у ньому та відповіді на відзив підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на наведені у відзиві на позовну заяві обставини.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 06.02.2019 року в справі № 755/14148/18 розірвано, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 в розмірі 2500,00 грн. щомісячно, починаючи з 20.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 8, 10).

Судовим наказом Богунського районного суду міста Житомира від 11.06.2020 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 02.06.2020 року та до досягнення дитиною повноліття (а. с. 21).

Місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстроване разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 згідно копії паспорта позивача та довідок про реєстрацію місця проживання особи відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА № № 12275411, 12275488 від 20.05.2020 року (а. с. 6,7, 9).

Відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 згідно відомостей з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області (а. с. 39).

Із листа Житомирського міського центру соціальних служб Житомирської міської ради від 02.02.2022 року слідує, що під час візиту в сім`ю з`ясовано, що мати ОСОБА_2 разом із дочкою ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_2 , де створені належні умови для її проживання та станом на 02.02.2022 року декілька днів перебуває в батька ОСОБА_1 (відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини про визначення днів і один побачення з дитиною) (а. с. 212).

Згідно листа Глевахівської селищної ради від 07.02.2022 року відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов, складеного депутатом Глевахівської селищної ради VIII скликання ОСОБА_4 від 15.09.2021 року, ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 разом із дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також за цією адресою проживає власник будинку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 213). Акт обстеження житлово-побутових умов Глевахівської селищної ради від 20.01.2022 містить аналогічний зміст та вказано про створення належних умов для проживання малолітньої дочки (а. с. 220).

Спір щодо визначення місця проживання дитини на теперішній час перебуває на розгляді у Васильківському міськрайонному суді Київської області (справа № 755/7000/19) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , що встановлено з пояснень представників сторін та зазначено в постанові Київського апеляційного суду від 03.11.2021 року в справі № 755/7694/20 (а. с. 199).

З 22.07.2020 року малолітня дочка сторін ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку у зв`язку із захворюванням (код за МКХ-10) F 45, F 51, F 43.9 та з 14.05.2021 року вона потребує домашнього догляду, про що видано довідки № 25 від 14.05.2021 року, № 73 від 15.11.2021 року, № 27 від 12.05.2022 року КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 Дарницького району м. Києва (а. с. 35, 172, 238). Довідка № 27 від 12.05.2022 року дійсна до 15.11.2022 року.

Статтею 86 СК України передбачено, що чоловік, з яким проживає дитина, має право на утримання від дружини - матері дитини до досягнення дитиною трьох років, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, чоловік, з яким проживає дитина, має право на утримання від дружини до досягнення дитиною шести років, право на утримання чоловік, з яким проживає дитина, має незалежно від того, чи він працює, та незалежно від його матеріального становища, за умови, що дружина може надавати матеріальну допомогу, право на утримання чоловік, з яким проживає дитина, має і після розірвання шлюбу.

Із змісту повідомлення Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 29.04.2022 року вбачається, що ОСОБА_3 перетнула кордон України 28.02.2022 року (а. с. 242, 243).

28.03.2022 року позивач уклав контракт добровольця територіальної оборони добровольчого формування № 1 Глевахівської територіальної громади Фастівського району Київської області та з 26.02.2022 року надає допомогу Глевахівській селищній раді: на добровольчих засадах бере участь в забезпеченні територіальної оборони селищної територіальної громади в умовах воєнного стану (патрулювання, чергування тощо) відповідно до довідки Глевахівської селищної ради від 20.06.2022 року, копії контракту та посвідчення серії НОМЕР_1 (а. с. 245-248).

Обов`язок доказування і подання доказів передбачений ст. 81 ЦПК України, згідно ч. 1 якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Досліджені судом докази та встановлені обставини дають можливість зробити висновок про те, що між сторонами існує невирішений судом спір стосовно визначення місця проживання їхньої малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка внаслідок перетину кордону України 28.02.2022 року фактично не проживає ні з позивачем, ні з відповідачем. Малолітня ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку у зв`язку із захворюванням (код за МКХ-10) F 45, F 51, F 43.9, потребуючи домашнього догляду в строк до 15.11.2022 року. Проте перебування дитини на диспансерному обліку внаслідок вказаних захворювань не свідчить про те, що в неї існують вади психічного чи фізичного розвитку, що згідно ст. 86 СК України є однією з визначальних умов для виникнення в одного із батьків дитини аліментного зобов`язання на цій правовій підставі.

Окрім того, стороною позивача не доведено належними, допустимими та достатніми доказами можливість відповідача надавати матеріальну допомогу з огляду на наявні в матеріалах справи письмові докази, які не свідчать про спроможність відповідача надавати таку допомогу, що відповідно до ст. 86 СК України є обов`язковою умовою для можливості стягнення аліментів. Так, укладення відповідачем договорів оренди житлового приміщення 07.08.2018 року та 08.03.2019 року (а. с. 27-31), в яких зазначено розмір орендної плати 8000,00 грн. та 9500,00 грн. за один місяць, не доводить розміру її щомісячного доходу на теперішній час, так само як і її витрати на правову допомогу (а. с. 32-34).

За наведених обставин оскільки матеріали справи не містять однозначних переконливих доказів проживання малолітньої дочки сторін разом із позивачем, наявність у неї вад фізичного або психічного розвитку та доказів, які б підтверджували існування у відповідача можливості надавати позивачу як колишньому чоловіку батьку дитину матеріальну допомогу до досягнення дитиною шести років, суд вважає позов таким, що не ґрунтується на вимогах закону, через що відмовляє в його задоволенні.

Керуючись ст. ст. 86, 182 СК України, ст. ст. 12, 76-81, 259, 263-268, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання чоловіка до досягнення дитиною шестирічного віку відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса: АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ).

Суддя Л.М. Семенцова