Справа № 587/1044/22
РІШЕННЯ
17 жовтня 2022 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Гончаренко Л.М., за участю секретаря судового засідання Макошенець С.І., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_2 до Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом,
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Представник відповідача по справі Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області в судове засідання не з`явився, направивши заяву про розгляд справи без участі представника за наявними матеріалами справи, в своєму відзиві на позовну заяву поданому 09.08.2022 року зазначав, що у селищної ради відсутні обгрунтовані заперечення щодо позовної заяви.
Заслухавши пояснення представника позивача, свідка, вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 20.10.1990 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали шлюб 20.10.1990 (а.с. 8).
Як вбачається з дубліката заповіту складеного 29.11.2004 року в с. Степанівка Сумського району Сумської області ОСОБА_4 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і все те, що йому буде належати за законом чи за заповітом на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідає своїй дружині - ОСОБА_2 (а.с.12).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 9) та після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно.
Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який складається із житлового будинку під літ. «А-1, загальною площею 62,30 м2, житловою площею 39,70 м2, прибудови під літ. «а», загальною площею 20,20 м2, прибудови під літ. «а 1», загальною площею 5,70 м2, сарая під літ. «Б», загальною площею 32,20 м , погріба під літ. «п/г», загальною площею 20,00 м2, сарая під літ. «В», загальною площею 21,10 м2, вбиральні під літ. «Г», загальною площею 1,00 м2, прибудови під літ. «а», «а1» являються складовими частинами житлового будинку під літ «А-1» належав ОСОБА_4 (а.с.15).
Як вбачається з копії спадкової справи № 154/2021 до майна померлого ОСОБА_4 , після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулась ОСОБА_2 до Сумської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом. (а.с. 53-65)
Постановою державного нотаріуса Сумської районної державної нотаріальної контори Сумської області від 28 січня 2022 р. ОСОБА_5 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та земельні ділянки, оскільки в матеріалах спадкової справи № 154/2021, відкритої до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , наявний заповіт, який був посвідчений секретарем Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області Макушенко Г.М. за реєстровим № 10, в якому зазначена дата складання заповіту «29 листопада 2004 року», в той час в посвідчувальному написі на вказаному заповіті зазначено інша дата « 02 лютого 2005 року» (а.с.13).
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила що, нею, як секретарем Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області був посвідчений заповіт ОСОБА_4 , який прибув для цього в селищну раду. Дату, коли це відбувалось вона не пам`ятає, так як це було вже давно. ОСОБА_4 склав заповіт, яким все своє майно заповідав дружині ОСОБА_2 . Вона як секретар сільської ради робила технічну роботу по складанню тексту заповіту, набирала його на комп`ютері, а він його прочитав, з текстом заповіту був згоден, підписав заповіт в її присутності. З приводу дати заповіту пояснила, що це суто технічна помилка, бо на неї тоді були покладені обов`язки секретаря засвідчувати заповіти, могла відволіктися і зробити технічну помилку. Під час складання заповіту вона пересвідчилась в особі ОСОБА_4 , перевіряла його дієздатність, заповіт вносила до реєстру. Після складання заповіту він не звертався до сільської ради з приводи зміни чи скасування заповіту.
У роз`ясненнях, наданих у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Згідно ст. ст. 1268, 1296,1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.
Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
У статті 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Статтею 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.Загальні вимоги до форми заповіту та його посвідчення визначені ст. ст. 1247, 1248, 1251, 1252 ЦК України.
Так, згідно із ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині тертій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 1253 ЦК України, на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У тексті заповіту заносяться відомості про особу свідків.
За змістом статті 37 Закону України «Про нотаріат», пункту 1.2. розділу І Порядку, право посвідчувати заповіти у сільських населених пунктах надано уповноваженим посадовим особам органів місцевого самоврядування.
Пунктом 2.1. розділу ІІ Порядку передбачено, що нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування.
При посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг його цивільної дієздатності. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247, 1251 ЦК України і особисто подані ними посадовій особі органу місцевого самоврядування. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням точного місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися в присутності не менш як двох свідків. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому (пункти 1.1, 1.4. розділу ІІІ Порядку).
Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншим громадянином за правилами, викладеними у пункті 2.3 розділу II зазначеного Порядку, відповідно до якого у разі, якщо за фізичну особу, яка внаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт чи заяву, підписується інша фізична особа, посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу громадянина, що бере участь у нотаріальній дії, і особу громадянина, який підписався за нього. Копія документа, за яким встановлюється особа, долучається до примірника документа, який залишається у справах органу місцевого самоврядування.
При посвідченні заповітів та засвідченні справжності підпису на документах перевіряється справжність підписів осіб, які звернулись за вчиненням нотаріальної дії (пункт 2.4. розділу ІІ Порядку).
Судом, встановлено, що заповіт від імені ОСОБА_4 було складено за допомогою загальноприйнятих технічних засобів із зазначенням місця і часу його складання уповноваженою на те особою - секретарем Степанівської селищної ради Макушенко Г.М., яка встановила особу заповідача, перевірила його дієздатність, роз`яснила заповідачу зміст статей 1234,1241,1253,1254,1255,1307 ЦК України. Заповіт містить відомості про особу заповідача, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, місце народження, дату, місяць, рік його народження, місце проживання, а також реєстраційний номер облікової картки платника податків. Текст заповіту було підписано заповідачем ОСОБА_4 власноручно, прочитано вголос, в присутності секретаря сільської ради, яка засвідчила справжність підпису ОСОБА_4 та засвідчено гербовою печаткою. Вимоги про внесення відомостей про заповіт до Спадкового реєстру виконано, державне мито сплачено.
Отже, сама по собі технічна помилка (описка) дати складання, посвідчення заповіту, не є істотним порушенням порядку вчинення нотаріальної дії, не свідчить про дефект форми заповіту та не впливає на його недійсність.
Отже, аналізуючи норми чинного законодавства та встановленні по справі обставини, враховуючи що відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог, суд вважає доведеним, що заповіт ОСОБА_4 відповідав його внутрішній волі, підписаний ним власноручно, а посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від його волі.
Таким чином, враховуючи вище викладене, та те, що підстави відмови у видачі нотаріусом свідоцтва про право власності за заповітом не впливає на дійсність волевиявлення заповідача щодо розпорядження належним йому на праві власності майном та не є підставою для відмови в позові, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити.
Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, ст.ст. 392, 1225, 1247, 1248, 1251, 1252 ЦК України, суд
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який складається із житлового будинку під літ. «А-1, загальною площею 62,30 м2 та житловою площею 39,70 м2, прибудови під літ. «а», загальною площею 20,20 м2, прибудови під літ. «а1», загальною площею 5,70 м2, сарая під літ. «Б», загальною площею 32,20 м, погріба під літ. «п/г», загальною площею 20,00 м2, сарая під літ. «В», загальною площею 21,10 м2, вбиральні під літ. «Г», загальною площею 1,00 м2 в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текс виготовлено 17 жовтня 2022 року.

Суддя Л.М. Гончаренко