Березівський районний суд Одеської області
24.08.2022
Справа № 494/756/22
Провадження № 2/494/336/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 серпня 2022 р. м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого - судді Лебединського С.Й.
за участю секретаря судових засідань Авдєєвої С.В.,
розглянувши цивільну справу за позовом адвоката Ковтун Катерини Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 «Про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі»,-
Позивач звернувшись до суду з цим позовом просила:
стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі 5000,00 (п`ять тисяч) гривень, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини.
На обґрунтування позову позивач вказувала, що 07 червня 2014 р. між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Березівському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, а.з. №60. В період шлюбу у сторін народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. У подружжя стосунки не склалися та вони мають намір розлучитися, дитина постійно проживає з матір`ю - позивачем по справі. Відповідач офіційно працює на заводі в Польщі та отримає заробітну плату у розмірі 30-40 тисяч гривень, з березня 2021 р. відповідач надає дитині ОСОБА_3 грошову допомогу на утримання в розмірі від 3 (трьох) до 8 (восьми) тисяч гривень на місяць шляхом перерахування на картковий рахунок позивача. Однак позивач звернулася до суду із проханням зафіксувати конкретну суму аліментів, виходячи із середнього розміру допомоги, яка надавалася за період з кінця 2020 року і до травня 2022 року.
Від позивача надійшла заява, відповідно до якої позовні вимоги вона підтримала та просила задовольнити, розглядати справу за її відсутності, проти винесення судом заочного рішення по справі не заперечувала.
Відповідач про час, місце та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, але до суду не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив і заяву на розгляд справи за його відсутності та відзив не подавав.
За згодою позивача суд приймає рішення у заочному розгляду справи згідно положень ст.ст.280-282 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи на підставі представлених доказів та доведення перед судом їх переконливості, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
07 червня 2014 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений шлюб, що було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Березівському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №60, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 .
В період шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Березівському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, а.з.№74. Його батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ..
З березня 2021 року відповідач надає дитині грошову допомогу на утримання в розмірі від 3 (трьох) до 8 (восьми) тисяч гривень на місяць шляхом перерахування на картковий рахунок позивача згідно копій виписок які містяться в матеріалах справи.
Принцип 2 Декларації прав дитини 1959 року та Конвенції про права дитини 1989 року визначають, що дитина повинна перебувати під особливим захистом, їй повинні бути надані всі можливості та умови для фізичного, психічного та соціального розвитку.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки, особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Під інтересами дитини треба розуміти забезпечення умов, необхідних для її повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку, що є неодмінним атрибутом належного сімейного виховання.
Відповідно до ч.1,2 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно з ч.1,3 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України за № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі М.С. проти України, при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти:
по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною;
по-друге, у як найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
Під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватись ст.51 Конституції України яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Таким чином і відповідач зобов`язаний утримувати свого малолітнього сина.
Згідно до положень ч.3 ст.181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Приймаючи рішення про стягнення аліментів на малолітню дитину суд враховує положення ч.1 ст.182 СК України, а саме:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Також, згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до положень ч.1,2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Як було встановлено судом відповідач не хворіє, інших утриманців не має, стягнень по виконавчим документам не має, інші обставни, що мають істотне значення і впливають на розмір аліментів не встановлені.
Виходячи з викладеного суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача на утримання сина аліментів у розмірі 5 000 гривень.
Відповідно до ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при пред`явлені позову, то згідно ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача у дохід держави повинні бути частково стягнені відповідні судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.
Керуючись ст.ст.180, ч.3 ст.181, ч.1 ст.182, 192, 196 СК України, ст.ст.4, 12, 13, 200, 206, 264, 265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд
Позов адвоката Ковтун Катерини Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 «Про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі 5000,00 (п`ять тисяч) гривень щомісячно.
Стягнення проводити від дня подачі позову, тобто з 23 червня 2022 р. і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Допустити негайне виконання рішення суду за один місяць.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Згідно п.15 та підпункту 15.5 Розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя ________________________________________-