Справа №552/7393/22
Провадження № 2-о/552/189/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.11.2022 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Саркісян О.А.,

Присяжних Рябець В.О., Трощак О.В.,

при секретарі - Величко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні Київського районного суду м. Полтави в порядку окремого позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа ОСОБА_2 про оголошення фізичної особи померлою,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Полтави з заявою до зацікавленої особи ОСОБА_2 про оголошення фізичної особи померлою. В заяві посилається на те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є сином заявника був зареєстрований та проживав в належній йому квартирі на праві власності за адресою: АДРЕСА_1 разом з дружиною та сином.. 30.07.2004 р. ОСОБА_3 , працюючи водієм таксі при виконанні замовлення зник при невідомих обставинах. 09.08.2004 р. до Фрунзенського РВ ПМУ УМВС України в Харківській області ОСОБА_1 подала заяву про зниклого ОСОБА_3 , 11.08.2004 року його оголошено у розшук. Правоохоронними органами місцезнаходження ОСОБА_3 не було встановлено. З серпня 2004 року ОСОБА_3 не виходив на зв`язок зі своєю сім`єю, місце перебування його не відоме, тому ОСОБА_1 просить суд оголосити померлим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оголошення сина померлим необхідно їй для оформлення спадкових прав і для юридичної визначеності.

21.10.2022 року ухвалою Київського районного суду м. Полтави відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду.

Заявник та зацікавлена особа в судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлені, про поважність причин неявки до суду не повідомили.

Представник заявниці в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в заяві та просив її задовольнити. Між іншого повідомив, що дружина зниклого ОСОБА_3 десь років через десять після його зникнення в судовому порядку розірвала з ним шлюб, а заявниця- мати ОСОБА_3 тривалий час не зверталася з даною заявою до суду з тих підстав, що мала надію, що син знайдеться.

Суд, вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_4 згідно свідоцтва про народження дітей Серія НОМЕР_1 , виданий 04.10.1977 р.

Відповідно до свідоцтва про народження дітей Серія НОМЕР_2 від 06.07.2001 р. у ОСОБА_3 є неповнолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно до копії Договору купівлі-продажу АВМ № 934003 ОСОБА_3 07.08.2000 року став власником квартири АДРЕСА_2 .

09.08.2004 року у Фрунзенському РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області зареєстровані матеріали за фактом безвісти зниклого ОСОБА_3 30.07.2004 року.

Разом з тим, ще 04.08.2004 року за зверненням ОСОБА_5 , яка повідомила про те, що 30.07.2004 року в вечірній час ОСОБА_3 незаконно заволодів належним їй автомобілем Деу ланос д.н.з. НОМЕР_3 була порушена кримінальна справа, проводиться досудове розслідування. Постановою старшого слідчого Фрунзенського РВХМУ ГУМВСУ в Харківській області від 17.09.2008 року ОСОБА_3 був притягнутий в якості обвинуваченого за ст.289ч.3 КК України. Йому була обрана міра запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, а в подальшому судами за клопотанням органу досудового розслідування про зміну запобіжного заходу та обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вирішувалось питання про дозвіл на його затримання з метою приводу до суду.

Відповідно до змін, які були внесені в КПК України, 27.12.2012 року відомості про вчинене кримінальне правопорушення було внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000616.

В рамках даного кримінального провадження 17.09.2008 року обвинуваченого ОСОБА_3 було оголошено у розшук.

11.08.2004 р. ОСОБА_3 , 1977 р.н. Управлінням карного розшуку ХМУ УМВС України в Харківській області було оголошено у розшук справа № 5804019 від 11.08.2004 р.

Згідно до повідомлення прокуратури Орджонікідзевського району м. Харкова матеріали справи відносно зниклого ОСОБА_3 було направлено до Фрунзенського РВ, в зв`язку з тим, що останнього бачили на території Фрунзенського району.

Відповідно до повідомлення від 15.10.2004 № 04/1-8229-04 прокуратури Харківської області встановити місцезнаходження ОСОБА_3 не має можливості за фактом зникнення ОСОБА_3 заведено оперативно-розшукову справу, по якій тривають розшукові дії.

Згідно до повідомлення ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в харківській області від 07.02.2022 року № 17аз/119-59/01-2022 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться у розшуку за ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області, як особа яка переховується від органів досудового розслідування, за ч. 3 ст. 289 КК України.

Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.

Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" судам роз?яснено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.

Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина.

Тобто особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція).

При розгляді справ вказаної категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується він від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності.

Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18 (провадження № 61-11048св19).

Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою.

Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц (провадження № 61-35636св18).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_1 не надала належні та допустимі докази для встановлення обставин на підставі яких можливо б було зробити вірогідне припущення про смерть ОСОБА_3 . В поданій заяві заявник зазначає, що ОСОБА_3 в 2004 році пішов на роботу і зник з невідомих обставин, місце знаходження невідоме, зв`язок з сім`єю не підтримує, тоді як в повідомленні ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області, зазначено, що ОСОБА_3 є підозрюваним в кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за № 0000616 від 27.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.11.2020 року надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як особи, що переховується від органу досудового розслідування.

Таким чином, відсутність беззаперечних доказів, наявність суперечливих доказів по справі та наявність доказів, що свідчать про можливу умисну відсутність ОСОБА_3 за місцем свого постійного проживання з метою уникнення від кримінальної відповідальності унеможливлює оголошення ОСОБА_3 померлим, а тому в задоволенні вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 265-268, 305-309 ЦПК України,ст.ст.46,47 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні вимог ОСОБА_1 про оголошення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померлим- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Заявник ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 ).

Зацікавлена особа ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП - НОМЕР_5 ).

Суддя О.А. Саркісян

Присяжні Рябець В.О.

Трощак О.В.