Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Єдиний унікальний номер №943/1855/21
Провадження №2/943/378/2022
Буський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді Журибіда Б. М.,
при секретарі Гута О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Буськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи: Буської міської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір, ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки загальною площею 0,3496 га (присадибна ділянка) для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства в с. Ожидів Золочівського району Львівської області. Померлою ОСОБА_3 було складено заповіт, який не стосується ОСОБА_1 . Позивач вказує, що має право на обов`язкову частку у спадщині згідно ст. 1241 ЦК України, оскільки на час смерті матері досягла пенсійного віку, що стверджується її пенсійним посвідченням. На час смерті матері проживала разом з нею в одному будинку, здійснювала догляд за нею та здійснила її поховання, в силу вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину. Відповідач по справі заперечує щодо прийняття нею спадщини на обов`язкову частку, забрав усі правовстановлюючі документи на майно, наполягав, щоб позивачка подала в нотаріальну контору заяву про відмову від спадщини. Через наявність спору між нею та відповідачем щодо спадкування майна після смерті матері, відсутність у неї оригіналів документів на спадкове майно, остання вирішила вирішити даний спір в судовому порядку. Крім цього, нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, через наявність спору з відповідачем та відсутність оригіналів правовстановлюючих документів.
Позивачка та її представник адвокат Коченаш Ю.К. в судове засідання не з`явились, надали заяву, в якій просили задовольнити позовні вимоги та провести розгляд справи за їх відсутністю. Не заперечували проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив відповідач не надав.
Представник третьої особи Буської міської ради Золочівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просить провести розгляд справи за відсутністю представника міської ради, щодо позову не заперечив.
За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.
Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог, виходячи з такого.
Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , зареєстрованим та виданим Виконавчим комітетом Ожидівської сільської ради Буського району Львівської області 22 січня 2019 року, підтверджується, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті с. Ожидів.
З наявного в матеріалах справи заповіту посвідченого 25 лютого 2011 року секретарем Ожидівської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за №20 вбачається, що ОСОБА_3 розпорядилася земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (державний акт на право приватної власності на землю серія ІІ-ЛВ № 050820) площею 2,6796 га в користь ОСОБА_2 , а решту все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що за законом матиме право заповіла в користь ОСОБА_4 .
Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 позивачки (дошлюбне ОСОБА_5 ) ОСОБА_1 , підтверджується, що її матір - ОСОБА_3 . Із свідоцтва про укладення шлюбу позивачки серії НОМЕР_3 , підтверджуєтеся зміна прізвища з дошлюбного « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».
Означеними свідоцтвами належним чином підтверджується ступінь родинного зв`язку позивачки ОСОБА_1 з спадкодавцем, ОСОБА_3 .
Пенсійним посвідченням серії НОМЕР_4 виданим Пенсійним фондом України 18.12.2007 року підтверджується, що на момент смерті своєї матері ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачка досягла пенсійного віку.
З копії матеріалів спадкової справи № 40/2019 до майна померлої ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_2 звернувся із заявою про прийняття спадщини 02 липня 2019 року до Буської державної нотаріальної контори, в якій зазначив склад спадщини, та вказав, що спадкоємцем, передбаченої ст. 1241 ЦК України є ОСОБА_1 (позивач). Іншим спадкоємцем є ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . З матеріалів спадкової справи вбачається, що свідоцтво про право на спадщину нотаріусом не видавалося.
Довідкою виданою виконавчим комітетом Буської міської ради Золочівського району Львівської області № 332 від 27.05.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 , жителька с. Ожидів Золочівського району Львівської області, дійсно проживала (без реєстрації) разом з своєю матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_1 та дотримала її до смерті.
В силу вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, ОСОБА_1 вважається такою, що фактично прийняла спадщину. Заяву про відмову від спадщину в нотаріальну контору не подавала, що слідує з матеріалів спадкової справи.
Судом встановлено, що спадкове майно після смерті ОСОБА_3 складається з житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки загальною площею 0,3496 га (присадибна ділянка) для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства в с. Ожидів Золочіського району Львівської області.
Право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок виданим на підставі рішення виконкому Буської міської ради народних депутатів від 22.11.1990 року №304, записане в реєстрову книгу №2 за реєстровим №166 від 22.12.1990 року, довідкою виданою виконавчим комітетом Буської міської ради Золочівського району Львівської області №343 від 01.06.2021 року.
Із технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами виготовлений на ім`я ОСОБА_1 Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 26.05.2022 року вбачається, що житловий будинок 1960 року побудови, загальною площею 54,4 кв.м., придатний для проживання, відповідає технічним нормам побудови.
Право власності на земельну ділянку площею 0,3496 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Ожидів Золочіського району Львівської області за ОСОБА_3 підтверджується наявним в матеріалах справи державним актом серії ІІ-ЛВ № 031374 від 18.11.1996 року.
В порядку ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Однією з таких підстав є спадкування майна, відповідно до ст.1217 ЦПК України.
Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.
У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.
Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця від спадщини.
Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (ст.ст.1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 ЦК України).
Частиною 1 статті 1241 ЦК України встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року).
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судам при вирішенні справ цієї категорії необхідно згідно із нормами, що регулюють підстави виникнення права власності на нерухоме майно, та нормами щодо складу спадщини перевіряти, чи належав та на якій правовій підставі об`єкт нерухомості спадкодавцеві.
Пунктом 4.12 Порядку встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.
Видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця; необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини другої статті 1272 Цивільного кодексу України. За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.
Право на обов`язкову частку у спадщині не залежить від згоди інших спадкоємців, волі спадкодавця та не пов`язане зі спільним проживанням спадкодавця й осіб, які мають право на обов`язкову частку. Право на обов`язкову частку у спадщині має особистий характер та не може переходити в порядку спадкової трансмісії. Нотаріус має пояснити спадкоємцю, який має право на обов`язкову частку у спадщині, його право на одержання належної частки спадщини. Спадкоємець може відмовитися від права на обов`язкову частку у спадщині шляхом подачі нотаріусу заяви про те, що зі змістом заповіту він ознайомлений, зміст статті 1241 Цивільного кодексу України йому роз`яснено і він не претендує на одержання обов`язкової частки у спадщині (п. 5.9 Порядку).
Визначивши розмір обов`язкової частки, нотаріус видає спадкоємцю, який має право на обов`язкову частку у спадщині, свідоцтво про право на спадщину за законом, а спадкоємцеві за заповітом - свідоцтво про право на спадщину за заповітом (п. 5 15 Порядку).
Судом встановлено, що між спадкоємцями існує спір щодо спадкування обов`язкової частки позивачем, оригінали правовстановлюючих документів знаходяться у відповідача, останній відмовляється надати їх позивачу для належного спадкування своєї частки, що унеможливлює видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на обов`язкову частку спадкового майна позивачці через відсутність в спадковій справі всіх необхідних документів, у зв`язку з чим її права підлягають захисту в судовому порядку.
Згідно з ч. 1ст.1241 ЦК України - малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 11 лютого 2014 року № 1-рп/2004 (справа № 1-1/2014) щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 1241 ЦК України зміст поняття «повнолітні непрацездатні діти», що використовується в абзаці першому частини першої статті 1241ЦК України щодо права на обов`язкову частку у спадщині, ґрунтується на положеннях ч. 3 ст. 75 СК України, яка відносить до категорії «непрацездатні» інвалідів I, II та III груп, а також пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття «непрацездатний».
Визначення поняття непрацездатної особи міститься в ч. 3 ст. 75 СК України та в ст. 1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зокрема, непрацездатними є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.
На підставі встановлених обставин справи та наведених вище норм, суд вважає, що непрацездатність ОСОБА_1 в розумінні ст.1241 ЦК України - свідчить про те, що вона досягла пенсійного віку та відповідно, має право на обов`язкову частку у спадщині, оскільки на день смерті матері вона досягла 67 років, як це передбачено ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Оскільки позивач ОСОБА_1 є особою, яка відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадщині, спадщину прийняла в розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
На підставі викладеного, позовні вимоги про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.182, 328, 392, 1216, 1218, 1241,1268, 1269, 1297, 1299 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 81, 263-265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи: Буської міської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , жителькою с. Ожидів Золочівського району Львівської області право власності в порядку спадкування після смерті матері, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на наступне майно:
- 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , з приналежними до нього господарськими будівлями.
- 1/4 частину земельної ділянки загальною площею 0,3496 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства в с. Ожидів Золочіського району Львівської області (державний акт серії ІІ-ЛВ № 031374 від 18.11.1996 року).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: Б. М. Журибіда