ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2022 року м. Чернівці Справа № 727/2235/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Владичана А.І., Перепелюк І.Б.,

секретар: Тодоряк Г.Д.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд»,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 квітня 2022 року, постановлену під головуванням судді Танасійчук Н.М., -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «МС Імперіал Буд» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів.

В обґрунтування вимог посилався на те, що 11.07.2017 року між сторонами було укладено попередній договір №А_285, відповідно до п.1 якого сторона-1 зобов`язувалася продати стороні-2, а сторона-2 зобов`язалася купити в термін до кінця І кварталу 2019 року квартиру АДРЕСА_1 . Крім іншого, було обумовлено строк прийняття об`єкта в експлуатацію до кінця IV кварталу 2018 року.

ОСОБА_1 виконано всі взяті на себе зобов`язання та перераховано на поточний рахунок відповідача ТОВ «МС Імперіал Буд» забезпечувальний платіж, що підтверджується платіжними дорученнями, довідкою ТОВ «МС Імперіал Буд». В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 квітня 2022 року передано цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «МС Імперіал Буд» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів за підсудністю до Хотинського районного суду Чернівецької області.

Не погоджуючись із ухвалою суду ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена помилково через невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення Провадження №22-ц/822/411/22

норм процесуального права.

Позовна заява мотивована тим, що спір виник з приводу нерухомого майна, що знаходиться на території Шевченківського районного суду м. Чернівці, а тому у цій справі діють правила виключної підсудності.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За приписами ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду, зазначену в п.9 ч.1 ст.353 цього Кодексу, а саме ухвала про передачу справи на розгляд іншого суду, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга розглядається в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції вказав, що предметом спору є стягнення коштів за попереднім договором купівлі-продажу квартири в будинку за адресою АДРЕСА_2 , однак такої квартири як об`єкта цивільних прав, а саме нерухомого майна, станом на день подання позову не існує. Відтак, даний спір ні прямо, ні опосередковано не може торкатися нерухомого майна, а його предметом є стягнення грошових коштів у зв`язку із невиконанням договірних зобов`язань.

З наведеним висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується частково, оскільки підстав для передачі справи до іншого суду не було.

Так, з матеріалів справи вбачається, що предметом спору між сторонами є стягнення з відповідача на користь позивача 1 163 574 грн, які були сплачені останнім в якості забезпечувального платежу за попереднім договором №А_285 від 11.07.2017 року відносно купівлі квартири АДРЕСА_1 та попереднім договором №А_162к від 26.12.2018 року щодо купівлі комори №60 за тією ж адресою (а.с.12-15, 23-26).

Посилань та доказів укладення Основного договору з приводу купівлі указаної в Попередньому договорі квартири позовна заява не містить.

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст.179 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.334 ЦК України).

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що спір не стосується нерухомого майна, - є вірним, оскільки таке майно ні на момент укладення попередніх договорів №А-285 від 11.07.2017 року та №А_162к від 26.12.2018 року, ні на момент звернення до суду не існувало.

Про те, за приписами ч.4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В силу п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За загальним правилом ч.1 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Стаття 28 ЦПК України визначає правила альтернативної підсудності за вибором позивача. Зокрема, ч.5 вказаної статті передбачає, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Вирішуючи питання територіальної підсудності, слід з`ясовувати характер спірних правовідносин.

Матеріалами справи встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх порушених прав як споживача у договірних відносинах, місцем виконання яких є Шевченківський район м. Чернівці.

Відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з п.22 ч.1 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач -фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пунктах 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12 квітня 1996 року №5 роз`яснено, що оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин, між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 листопада 2019 року №212/2534/16-ц.

Отже, дія ЗУ «Про захист прав споживачів» розповсюджується на відносини, що виникли між сторонами у справі.

Відповідно до ст.24 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі за власним вибором звертаються до суду за місцем свого проживання, або за місцем знаходження відповідача, або за місцем заподіяння шкоди, або за місцем виконання договору. Жоден із цих судів не вправі відмовити у прийнятті позовної заяви або переслати її до іншого суду з мотивів непідсудності.

Наведені твердження відповідають висновкам аналогічного характеру, які містяться в постанові Верховного Суду від 28.11.2018 у справі №591/2192/18.

За положеннями ч.5 ст.28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи колегія суддів вважає, що позивач як споживач має право звернутися до суду за місцем виконання попередніх договорів, укладених між ним та ТОВ «МС Імперіал Буд», а саме по вул. Рівненській, 7 в м. Чернівці, що територіально відноситься до Шевченківського району м. Чернівці та за підсудністю Шевченківському районному суду м. Чернівці.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що на спірні правовідносини не поширюються правила виключної підсудності, проте не звернув уваги про поширення на такі правил альтернативної підсудності за вибором позивача, через що безпідставно передав справу до іншого суду.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із вимогами ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, а висновок суду щодо направлення справи за підсудністю є необґрунтованим та не відповідає нормам діючого законодавства, тому, відповідно до положень ст.379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 квітня 2022 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Лисак І.Н.

Судді: Владичан А.І.

Перепелюк І.Б.