21.09.2022 227/3244/21

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 вересня 2022 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Корнєєвої В.В.,

при секретарі Вологжаніній К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Добропілля в порядку спрощеного позовного провадження та заочного розгляду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 26.05.2019 року станом на 12.03.2021 року в розмірі 22586,31 грн., в обґрунтування якої зазначив, що 26.05.2019 року ОСОБА_1 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору № Б/Н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 46,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Представник позивача зазначає, що відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, в зв`язку із чим виникла заборгованість, яка станом на 12.03.2021 року становить в загальному розмірі 22586,31 грн. та складається з: 13717,08 грн. заборгованість за кредитом, 8869,23 грн. заборгованість по відсоткам, 0,00 грн. - штраф. Представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача вищевказану заборгованість та понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24.11.2021 року провадження у справі за вказаним позовом було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву не надійшло.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення судом заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду була повідомлена належним чином, доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи без її участі до суду не надала.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, за згодою позивача, є підстави для заочного розгляду справи у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем реєстрації відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов`язання" (ст. ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 26.05.2019 року ОСОБА_1 отримала кредитну картку та їй було встановлено кредитний ліміт на картковий рахунок, що підтверджується копією анкети-заяви з особистим підписом відповідача, яка долучена до матеріалів справи (а.с. 6). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у вищезазначеній заяві. Окрім того, відповідачем було також підписано паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», зі змісту якого вбачається, що остання була ознайомлена з умовами надання кредиту, зокрема, з процентними ставками за користування кредитом (в тому числі і за процентними ставками за прострочення виконання зобов`язань за договором), порядком повернення кредиту тощо, про що свідчить копія вказаного паспорту споживчого кредиту (а.с. 6-7).

Відповідно до умов укладеного договору, позивачем було надано відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 5).

Також представником позивача було надано до суду довідку, згідно якої відповідачу ОСОБА_1 було відкрито рахунок та надано картку № НОМЕР_1 , строком дії до червня 2022 року (а.с. 29).

Судом з наданих позивачем документів було встановлено, що відповідач з моменту отримання кредитної картки та встановлення кредитного ліміту активно користувалася кредитною карткою, періодично здійснювала погашення заборгованості, а також витрати на придбання товарів та зняття готівкових коштів в банкоматах (а.с. 28).

Як вказує позивач та що не було спростовано відповідачем, ОСОБА_1 зобов`язання за договором належним чином не виконувала, кредит в порядку та сумах, зазначених вище, не погашала, у зв`язку із чим станом на 12.03.2021 року заборгованість становить в загальному розмірі 22586,31 грн. та складається з: 13717,08 грн. заборгованість за кредитом, 8869,23 грн. заборгованість по відсоткам, 0,00 грн. - штраф. Зазначена сума заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості за договором № SAMABWFC3 від 26.05.2019 року, укладеного між АТ "Акцент-Банк" та клієнтом ОСОБА_1 (а.с. 5).

Слід також зазначити, що позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі розмір і порядок нарахування заявлених до стягнення сум, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за Договором, посилається на вище згадуваний Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в банку (Кредитні картки «Універсальна») як невід`ємну частину спірного договору, але ці докази не містять підтвердження тих обставин, що відповідач при підписанні «Анкети-заяви» ознайомився і погодився з умовами, що містять саме в Умовах та правилах надання банківських послуг, і що ця «Анкета-заява» разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між позичальником та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо % ставки, неустойки (пені, комісії, штрафів), комісій саме у зазначених в цих документах розмірах.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено і в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17 (провадження № 14-131 цс19) вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, якщо Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим банком в період виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду позовом, оскільки кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в «Анкеті-заяві» домовленості сторін про % ставку, сплату пені, комісії та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем Умови та правила надання послуг у банку (Кредитні карти «Універсальна»), з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання Банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в «Анкеті-заяві» позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт не може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

В той же час, суд приймає до уваги той факт, що між сторонами при підписанні заяви позичальника було підписано паспорт споживчого кредиту, в якому погоджено процентну ставку за користування кредитними коштами в розмірі 46,8 % річних від залишку заборгованості, порядок повернення кредитних коштів, відповідальність за невиконання або несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором.

Згідно наданої представником позивача виписки з рахунку відповідача кредитний ліміт останній було встановлено банком в розмірі 9900,00 грн, що підтверджується також довідкою за лімітами, наданою представником позивача на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху (а.с. 30).

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 12.03.2021 року заборгованість за тілом кредиту складає 13717,08 грн., в той час як ліміт банком встановлено на меншу суму - у розмірі 9900,00 грн. Визначений позивачем розмір заборгованості за тілом кредиту є більшим за встановлений кредитний ліміт у сумі 9900,00 грн., відомостей про досягнення домовленості між сторонами про його збільшення матеріали справи не містять. Таким чином, суд вважає за необхідне суму основного боргу за зобов"язанням визначити в межах встановленого позивачем кредитного ліміту.

Окрім того, суд враховує, що сторонами про укладенні договору було узгоджено всі істотні його умови, зокрема, процентну ставку за користування кредитом, наслідки прострочення виконання зобов`язань, а також інші істотні умови (а.с. 6-7). Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач був обізнаний про умови отримання та порядок повернення кредитних коштів.

З наданих позивачем документів вбачається, що станом на день розгляду справи термін дії картки не сплинув, в зв`язку з чим у позивача були підстави для нарахування процентів за користування кредитом до 12.03.2021 року. В той же час, враховуючи, що судом прийнято рішення про часткове стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі максимального кредитного ліміту, встановленого відповідачу, суд вважає навести розрахунок заборгованості з врахуванням зазначених обставин.

З наведеного позивачем розрахунку вбачається, що станом на 01.11.2019 року розмір заборгованості за кредитом становив 9887,52 грн., сума нарахованих процентів склала 0,00 грн., в подальшому нарахування проводилися, виходячи з розміру заборгованості за кредитом, що перевищував розмір максимального кредитного ліміту, встановленого відповідачу.

Тобто сума заборгованості за період з 02.11.2019 року по 12.03.2021 року (дата розрахунку позивачем) становить:

9900,00 х 46,8/365 х 497 = 6308,53 грн., де

9900,00 грн. розмір максимального кредитного ліміту, встановленого відповідачу;

46,8 % - процентна ставка;

365/366 кількість днів у році;

497 кількість днів, за які здійснюється нарахування;

6308,53 грн. сума нарахованих процентів.

Таким чином, сума процентів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 6308,53 грн.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог і стягнення в примусовому порядку з боржника заборгованості в загальному розмірі 16208,53 грн. та складається з: 9900,00 грн. заборгованість за кредитом, 6308,53 грн. заборгованість по відсоткам.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати.Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні з позовом до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 1629,00 грн., іншу частину понесених судових витрат щодо сплати судового збору слід залишити за позивачем.

На підставі ст.ст. 526, 530, 549, 611, 615, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 80, 81, 83, 280-282, 284, 289 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11) заборгованість за кредитним договором № SAMABWFC3 від 26.05.2019 року, яка станом на 12.03.2021 року становить 16208гривень 53 коп. та складається з: 9900,00 грн. заборгованість за кредитом, 6308,53 грн. заборгованість по відсоткам.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1629 грн.00 коп.

Направити відповідачу копію заочного рішення суду в порядку, передбаченому ст. 272 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони по справі:

Позивач: Акціонерне товариство «Акцент-Банк», , адреса: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя В.В.Корнєєва

21.09.2022