Справа № 562/1708/22
Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Мички І.М.,
при секретарі Щербак В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Здолбунів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приват Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства Комерційний Банк «Приват Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Бондар І.М. 19.06.2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 1670 про стягнення з нього на користь відповідача заборгованість в розмірі 4 826 946,15 грн.
Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлялася про час та дату розгляду справи належним чином, представником адвокатом Бідюк Т.В. подано через канцелярію Здолбунівського районного суду Рівненської області 17.10.2022 року заяву, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити та розгляд справи проводити у його відсутність та у відсутність позивача.
Представник відповідача АТ КБ «Приват Банк» в судове засідання, не з`явився про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надала. Відзив на позовну заяву не надсилав.
Третя особа - Приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Бондар І.М. в судове засідання не з`явився, надіслала заяву про розгляд справи без її участі.
Судом, у відповідності до ст. 280, 281 ЦПК України, ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст.247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 07.05.2008 між Приватбанком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір.
Згідно п. 1 кредитного договору банк зобов`язується надати позичальнику грошові кошти на строк кредитування з 07.05.2008 по 07.05.2023 в розмірі 27 775 дол. США.
За змістом п. 1.3. кредитного договору забезпечення позичальником зобов`язань за даним договором виступає іпотека будинку, що належить, ОСОБА_1 , та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , де я фактично проживаю.
Згідно п. 1.4 кредитного договору порядок погашення заборгованості за платежами боржника передбачено п. 2.3.5 договору.
07.05.2008 між ОСОБА_1 , та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» було укладено договір іпотеки. Відтак, фактично позивач взяв на себе обов`язки майнового поручителя ОСОБА_2 за кредитним договором.
Відповідно до п. 35.3 договору іпотеки в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно домоволодіння загальною площею 49,6 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
За змістом п. 35.4 сторони визначили, що вартість предмета іпотеки 176 750 грн.
З урахуванням викладеного встановлюється висновок, що позивач став іпотекодавцем за борговим зобов`язанням ОСОБА_2 згідно кредитного договору. Вартість предмета іпотеки, тобто, по суті розмір гарантійних зобов`язань було визначено договором іпотеки.
Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження серії ВП № 67426759 від 09.11.2021 щодо ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження з стягнення на нерухоме майно домоволодіння, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належить мені на праві власності. За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна запропоновано задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» шляхом перерахування коштів у розмірі 178 708 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26.02.2019 становить 4 826 946, 15 грн. та витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису 3500 грн. Окрім того, постановлено стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця 482 694.61 грн.
Згідно постанови про арешт майна боржника серії ВП № 67426759 від 09.11.2021 накладено арешт на все майно, що належить позивачу у межах суми стягнення 5 309 840.76 грн. З вказаними вище матеріалами ОСОБА_1 ознайомився 25.01.2022.
Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України,кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно п. 5 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса є одним із позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, які обтяжувач має право обрати на власний розсуд.
Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
За змістом п. 1.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.
Згідно виконавчого напису нотаріуса Бондар І.М. № 1670 від 19.06.2019 відповідно до постанови про арешт майна боржника серії ВП № 67426759 було накладено арешт на все належне мені майно.
Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом «Про нотаріат».
Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Главою 14 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.
Відповідно до п. 3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.
Відповідно до п. 3.5 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.
Оскільки ні Закон України «Про нотаріат», ні будь які інші законодавчі та підзаконні акти не передбачають чітке визначення поняття безспірності заборгованості, а практика Верховного Суду наводить лише ознаки, з урахуванням тлумачення слів згідно академічним тлумачним словником української мови, вважаю на логічне вважати, що безспірність заборгованості це чітко визначена заборгованість, яка не викликає заперечень та визнана боржником.
Відповідно до п. 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст. 87 Закону України «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172.
Згідно п. 11 Переліку для одержання виконавчого напису за іпотечними договорами подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Згідно ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Позивач зазначає, що жодних пропозицій стосовно узгодження суми заборгованості до нього не надходило.
Нотаріус під час вчинення виконавчого напису перевіряє наявність необхідних документів. Документів про ненадходження платежів за кредитним договором ОСОБА_1 не надано, так само як повідомлення про необхідність узгодження заборгованості за кредитним договором. Відтак, і підстав вважати заявлений до стягнення борг узгодженим немає.
Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» № 2 від 31 січня 1992 року при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.
Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.
У п. 10 Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні від 07 лютого 2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.
Згідно з підп. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
Відповідно до підп. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.
Згідно підп. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.
Згідно висновків ВС, викладених у постанові від 04 липня 2018 року по справі № 754/9711/14-ц, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Вказана правова позиція висловлена ВС України у постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17.
У постанові від 06 травня 2020 року по справі № 320/7932/16-ц Верховний суд зазначив, що вчинення виконавчого напису полягає у посвідченні права стягувача на стягнення коштів або витребування майна. Таке право, як і безспірна заборгованість повинні існувати на момент звернення до нотаріуса. Сам по собі факт подання стягувачем необхідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору щодо боргу. Боржник у судовому порядку може оспорювати виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (щодо розміру боргу або спливу строків давності за вимогами).
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом із порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У зв`язку з тим, що позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК Україниз відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп.
Керуючись ст.ст.3,12,13,81, 133, 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-
Позов задовольнити повністю.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 19 червня 2019 року приватним нотаріусом Дніпропетровсього міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною зареєстрований в реєстрі за № 1670 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованість в розмірі 4 826 946 ( чотири мільйони вісімсот двадцять шість тисяч дев`ятсот сорок шість) грн. 15 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Здолбунівський районний суд Рівненської області.

Суддя І.М.Мичка