Провадження 2/127/5324/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судових засідань Мельник В.В.
25.11.2021 року судом зареєстровано позовну заяву АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яка мотивована тим, що в жовтні 2017 року банк створив новий проект «Мonobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank.
05.03.2020 року ОСОБА_1 звернулась до банку за отриманням банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 05.03.2020 року.
Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердила, що ознайомилась та отримала примірники вказаних документів у мобільному додатку, що складають Договір та зобов`язався виконувати його умови.
На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит в розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .
Відповідач використала кредитні кошти, але не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання і не погасила борг, тому станом на 14.09.2021 року заборгованість ОСОБА_1 перед банком за договором про надання банківських послуг «Моnobank» від 05.03.2020 року становить 15 694,92 грн. (загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту)).
Відповідно до ст.ст. 1054, 1048, 1049 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору від 05.03.2020 року в сумі 15 694,92 грн., а також судовий збір.
В судове засідання представник позивача Мєшнік К.І. не з`явився, просив розглянути справу у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилась з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином, відзиву на позов, заяви із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного провадження чи про відкладення розгляду справи суду не надавала.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 05.03.2020 року ОСОБА_1 звернулась до банку за отриманням банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 05.02.2020 року.
Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники вказаних документів у мобільному додатку, що складають Договір та зобов`язався виконувати його умови.
Крім того, у анкеті-заяві ОСОБА_1 зазначила про те, що наведений зразок власноручного підпису або його аналоги (у тому числі електронний/електронний цифровий підпис) є обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті в банку. Також визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях.
На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит в розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .
Сторони також домовились, що банк має право на власний розсуд переглядати ліміт до використання в межах суми ліміту кредитування, що зазначено в договорі (п. 5.3 Умов і правил).
Клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати щомісячний мінімальний платіж в розмірі та в термін, зазначені в мобільному додатку. При несплаті щомісячного мінімального платежу клієнт повинен сплатити штраф згідно з Тарифами (п. 5.11 Умов і правил).
У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом, клієнт оплачує банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. Відсотки нараховуються від суми загальної заборгованості за кожен день прострочення замість базової процентної ставки, зазначеної в Тарифах (п.5.15 Умов і правил).
У випадку, якщо істотне порушення клієнтом зобов`язань не буде усунуто протягом строку, зазначеного в п. 5.18, кредит стає у формі «на вимогу» (п. 5.19 Умов і правил).
Відповідач використала кредитні кошти, але не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання і не погасила борг.
Станом на 24.05.2021 року прострочення відповідачем зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим згідно п. 15.6 п. 5 Розд. ІІ Умов відбулось істотне порушення зобов`язань клієнтом і вся заборгованість стала простроченою. Банк направив відповідачу повідомлення про істотне порушення умов договору та необхідність погасити заборгованість, яке залишено відповідачем без реагування. У зв`язку з цим кредит став у формі «на вимогу».
За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 1048 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, який не був оспорений відповідачем, заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Універсал Банк» за договором про надання банківських послуг «Мonobank» від 05.03.2020 року станом на 14.09.2021 року становить 15 694,92 грн. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).
Станом на день розгляду справи заборгованість відповідачем не погашена, тому загальна сума боргу 15 694, 92 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь банку.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 270 грн., сплата якого підтверджена платіжним дорученням від 22.10.2021 року (а.с. 29).
Керуючись ст.ст. 3, 6, 526, 551, 629, 634, 642, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 76-82, 89, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення.
Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 11 травня 2022 року.

Суддя: