ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6024/22 Справа № 205/4171/21 Суддя у 1-й інстанції - Остапенко Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року м. Дніпро Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Деркач Н.М.,

суддів: Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.,

при секретарі Усик А.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення осіб апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Автотранссервіс на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 травня 2022 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Автотранссервіс до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов обґрунтований тим, що 06.11.2015 року між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Автотранссервіс» укладено договір оренди транспортного засобу марки «Мерседес Бенц», д/н НОМЕР_1 . На виконання вимог вказаного договору ФОП ОСОБА_2 передано орендарю ТОВ «Автотранссервіс» зазначений автомобіль.

23.06.2016 року ОСОБА_1 прийнято на посадо водія автотранспортного засобу (пасажирські перевезення) в ТОВ «Автотранссервіс».

16 липня 2016 року відповідач, керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенц», д/н НОМЕР_1 , скоїв ДТП.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2016 року відповідача визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності, наклавши стягнення у вигляді штрафу.

Внаслідок ДТП автомобіль зазнав механічних ушкоджень. Згідно висновку авто товарознавця ОСОБА_3 КТЗ №129/16А від 07.09.2016 року, матеріальна шкода завдана власнику ТЗ марки «Мерседес Бенц», д/н НОМЕР_1 , складає 66 548 грн. Також, за послуги автотоварознавця власником ТЗ були понесені витрати в сумі 1200 грн.

01.04.2021 року ФОП ОСОБА_2 звернулась до позивача із претензією щодо відшкодування завданої шкоди в сумі 66 548 грн, у зв`язку із чим, Позивачем було відшкодовано ФОП ОСОБА_2 збитки в сумі 66 548 грн.

Позивач, наголошуючи на тому, що відповідач, як особа відповідальна за заподіяну шкоду, зобов`язана компенсувати завдані збитки у порядку регресу відповідно до чинного законодавства, вимушений звернутися до суду із даним позовом, в якому просить стягнути на свою користь з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 66 548 грн та судові витрати по справі.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 травня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив указане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.11.2015 року між ОСОБА_2 (Орендодавець) та ТОВ «Автотранссервіс» (Орендар) укладено договір оренди транспортного засобу (а.с.14-15), відповідно до умов якого Орендодавець передав Орендарю у тимчасове користування транспортний засіб марки «Мерседес-Бенц», д/н НОМЕР_1 , рік випуску:2002, строк дії договору: з 06.11.2015 року по 06.11.2020 року (далі - Договір).

Вказаний ТЗ передано Орендарю на підставі акту приймання-передачі до договору оренди транспортного засобу від 06.11.2015р. (а.с.7)

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , власником автомобіля марки «Mersedes-Benz», д/н НОМЕР_1 являється ОСОБА_2 (а.с.24).

16 липня 2016 року близько 15:50 год ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Мерседес-Бенц», д/н НОМЕР_1 , рухаючись в районі електроопори №244 по вул. Панікахи в м. Дніпрі, залишив ТЗ не вживши належних заходів безпеки, внаслідок чого відбувся його самовільний рух та наїзд на перешкоди (електроопору та кіоск).

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення (а.с.25).

Згідно висновку судового експерта Пилипенка О.С. №129/16А від 07.09.2016 року (а.с.26-51) матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «Mersedes-Benz», д/н НОМЕР_1 , (VIN) НОМЕР_3 , пошкоджений в наслідок ДТП, складає 66 548 грн.

В п.4.2. Договору визначено, що відповідальність за настання негативних наслідків, пов`язаних з процесом експлуатації орендованого транспортного засобу в період дії даного договору , несе Орендар у повному обсязі.

01 квітня 2021 року ОСОБА_2 звернулась до ТОВ «Автотранссервіс» із претензією про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП в сумі 66 548,00 грн. (а.с.21).

ТОВ «Автотранссервіс» відшкодувало завдану ДТП шкоду ОСОБА_2 в загальному розмірі 66 548 грн, що підтверджується видатковими касовими ордерами від 05.04.2021р., 06.04.2021р., 08.04.2021р., 09.04.2021р., 12.04.2021р., 13.04.2021р., 14.04.2021р., 16.04.2021р., 19.04.2021р. (а.с.8-12).

Із матеріалів справи встановлено, що наказом №413 від 23.06.2016 року ТОВ «Автотранссервіс» прийнято на роботу на посаду водія автотранспортного засобу (пасажирські перевезення) ОСОБА_1 , починаючи з 23.06.2016 року (а.с.22).

Наказом №456 від 20.07.2016 року ТОВ «Автотранссервіс» звільнено ОСОБА_1 , починаючи з 20.07.2016 року (а.с.23).

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Автотранссервіс» посилалося на те, що, відшкодувавши матеріальну шкоду, завдану відповідачем третій особі внаслідок ДТП, воно набуло право регресу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні докази розміру середнього місячного заробітку відповідача як працівника або виплат за попередні два місяці роботи на аналогічній посаді, що унеможливлює визначення розміру прямої дійсної шкоди, яка не може бути більше його середнього місячного заробітку відповідальності за завдану шкоду, та могла б бути стягнута з відповідача як завдавача шкоди.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Пунктом 7 частини 1 статті 134 КЗпП України передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків.

Матеріалами справи встановлено, що згідно з табелем обліку використання робочого часу ТОВ Автотранссервіс 16 липня 2016 року, у день ДТП, ОСОБА_1 був вихідним та не повинен був виконувати свої трудові обовязки у ТОВ Автотранссервіс.

Зазначені обставини судом першої інстанції враховані не були, тому висновок суду про відмову у задоволенні позову з підстав відсутності довідки про середній заробіток відповідача для застосування ст.132 КЗпП України є помилковим.

З огляду на те, що відповідач 16 липня 2016 року під час скоєння ДТП використовуав автомобіль марки «Mersedes-Benz», д/н НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_2 , та який перебуває в оренді у ТОВ Автотранссервіс, у вихідний день, тобто не при виконанні трудових обов`язків, то грошові кошти, виплачені підприємством власнику автомобіля як компенсація вартості пошкодженого майна, підлягають стягненню з ОСОБА_1 .

Так, матеріалами справи встановлено, що 01 квітня 2021 року ОСОБА_2 звернулась до ТОВ «Автотранссервіс» із претензією про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП в сумі 66 548 грн. (а.с.21).

ТОВ «Автотранссервіс» відшкодувало завдану ДТП шкоду ОСОБА_2 в загальному розмірі 66 548 грн, що підтверджується видатковими касовими ордерами від 05.04.2021р., 06.04.2021р., 08.04.2021р., 09.04.2021р., 12.04.2021р., 13.04.2021р., 14.04.2021р., 16.04.2021р., 19.04.2021р. (а.с.8-12).

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про обгрунтованість доводів апеляційної скарги позивача.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Автотранссервіс» грошових коштів у сумі 66 548 грн.

Враховуючи задоволення апеляційної скарги, на підставі ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають перерозподілу.

Так, при зверненні до суду з позовом ТОВ Автотранссервіс сплатило судовий збір у сумі 2270 грн, при подачі апеляційної скарги - 3405 грн.

Оскільки апеляційним судом задоволено апеляційну скаргу позивача, скасовано рішення суду першої інстанції та задоволено його позовні вимоги, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 5675 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Автотранссервіс задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 травня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Автотранссервіс до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Автотранссервіс матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 66 548 (шістдесят шість тисяч пятсот сорок вісім) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Автотранссервіс судовий збір у сумі 5675 (пять тисяч шістсот сімдесят пять) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко