Провадження № 22-ц/802/437/22 Категорія: 61 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Данилюк В. А., Федонюк С. Ю.,

з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2022 року,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулась в суд із зазначеним позовом.

Покликалась на те, що вона, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , є спадкоємцем за заповітом нерухомого майна, яке складається з житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадкове майно було нею прийнято шляхом подання заяви про прийняття спадщини, у встановлений законом строк приватному нотаріуса Луцького міськрайонного нотаріального округу Волинської області Паліводі І. І. Однак, приватним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця ОСОБА_2 на спадкове майно.

Крім того вказувала, що власником зазначених житлового будинку та земельної ділянки була мати ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , і після смерті якої останній прийняв спадщину, проживаючи спільно з спадкодавцем у її будинку, проте не оформив своїх спадкових прав.

Як єдиний спадкоємець майна померлого ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 , просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом останнього на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій на рішення апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просила його скасувати як незаконне, прийняте судом з неправильним застосуванням норм матеріального і порушенням норм процесуального права і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні вимог про визнання за нею права власності на спірний будинок в порядку спадкування.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Сторони по справі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 подали заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Колегія суддів, відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності учасників справи, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, оскільки їх неявка в судове засідання суду апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з таких підстав.

Відмовляючи ОСОБА_1 у позові, суд першої інстанції виходив з того, що нею не надано належних та допустимих доказів про належність вказаного у заповіті спірного будинку спадкодавцю ОСОБА_2 .

Проте погодитись з таким висновком суду не можна.

З наявних в матеріалах справи письмових доказів встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , про що зроблений запис № 843 від 04 червня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, яка була власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 . У цьому будинку остання до дня смерті тривалий час проживала із своїм сином ОСОБА_2 , що був зареєстрований за вказаною адресою та прийняв спадщину. Після чого, на замовлення останнього, 01 лютого 2021 року було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Крім того встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим 06 лютого 2021 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Як слідує із заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Паліводою І. І. 02 лютого 2021 року, ОСОБА_2 належний йому будинок і земельну ділянку, що розташовані в АДРЕСА_1 , та все інше своє майно заповів позивачу ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , подавши про це 17 лютого 2021 року заяву приватному нотаріусу Луцького міського нотаріального округу Волинської області Паліводі І. І.

13 вересня 2021 року постановою приватного нотаріуса спадкоємцю ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно у спадкодавця ОСОБА_2 , який після смерті матері ОСОБА_3 прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав на спірний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами.

Як вбачається з матеріалів справи представник відповідача Луцької міської ради визнав позов та просив розглядати справу без його участі, подавши до суду письмову заяву.

У судовому порядку право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до частин третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно відомостей наявних у будинковій книзі, оглянутій у судовому засіданні апеляційним судом, ОСОБА_2 на день смерті його матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований і постійно проживав разом з останньою у її будинку, що розташований в АДРЕСА_1 . Після смерті матері та до дня своєї смерті ОСОБА_2 і надалі залишався проживати та був зареєстрована у вказаному будинку.

Таким чином, ОСОБА_2 є таким, що прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5 , шляхом вступу та управління спадковим майном, а саме будинком та земельною ділянкою, що розташовані в АДРЕСА_1 . Тому це нерухоме майно входить до складу спадщини після смерті самого ОСОБА_2 , яку у встановленому законом порядку прийняла спадкоємець за заповітом позивач ОСОБА_1 , але позбавлена можливості оформити свої спадкові права через відсутність правовстановлюючих документів.

За вказаних обставин, на думку колегії суддів, висновок суду першої інстанцій про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 , оскільки спадкодавець ОСОБА_2 не зареєстрував належним чином своє право власності на спірне нерухоме майно, є помилковим та не відповідає наведеним вище встановленим обставинам справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції як таке, що прийняте з неповним з`ясуванням обставин справи, порушенням норм процесуального права і як наслідок неправильним застосуванням норм матеріального права, в силу вимог ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись статтями 374, 376, 381 - 384, 389-390 ЦПК України суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме, житловий будинок з господарськими спорудами та побутовими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді