Справа № 202/7582/18
Провадження № 2/202/70/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Кухтіна Г.О.

за участю секретаря Калантаєнко Д.В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від спадкування за заповітом,-

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду за результатом розгляду якого просив суд усунути від права на спадкування ОСОБА_3 на спадкове майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявлена вимога обґрунтована тим, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , приходилась сестрою позивачу. Померла була інвалідом І групи з дитинства. Після смерті сестри позивач пішов до моргу з метою забрати тіло та поховати сестру. У морзі позивачу стало відомо про відповідача, який мав при собі довіреність на розпорядження усім майном, що належало померлій, а саме квартирою АДРЕСА_1 та заповіт від померлої складений на ім`я відповідача. Також позивачу стало відомо, що померла жила у жахливих умовах, відповідач неодноразово катував та знущався над померлою. У зв`язку із чим, позивач переконаний, що заповіт на спірну квартиру було підписано померлою під погрозою застосування насилля. Відносини, що склались між померлою та відповідачем були предметом обговорення у програмі «Говорить Україна», яка вийшла на телеканал. Під час вказаної телепередачі відповідач визнав, що підтвердили також і свідки, що у грудні 2015 року, після купання, відповідач вивіз померлу на вулицю, де тримав її на 20 градусному морозі роздягненою доки та не погодилась виконати його розпорядження. З 1 липня 2016 року, після виходу на телеканал вказаної вище передачі, відповідач виїхав з приміщення померлої та більше не повертався, тим самим залишив сестру у безпорадному стані.

Свої заперечення відповідач мотивував тим, що аналогічна справа вже перебувала в провадженні суду за розглядом якої судом було відмовлено позивачу ОСОБА_1 (судом відповідне клопотання було розглянуто, відмовлено у його задоволенні).

ІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2018 року, залишеного без змін 2 квітня 2019 року постановою Дніпровського апеляційного суду, було відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Чижик Олександр Степанович, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Яковлева Інна Миколаївна, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Чижик Ірина Олександрівна, про визнання заповіту недійсним, у зв`язку із недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта 384047591 ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 9663322.

Згідно із заповітом від 16 травня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Яковлевою І.М., зареєстрованого в реєстрі за №1114, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: всю належну їй на праві приватної власності житлову квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 заповідала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до Спадкової справи 3/2017, заведеної приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чижик Іриною Олександрівною 21.03.2017 року, після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , з заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_3 (за заповітом), ОСОБА_1 (як спадкоємець п`ятої черги), ОСОБА_5 (як спадкоємець третьої черги).

Отже, судом встановлено, що померла була інвалідом 1 групи з дитинства (ДЦП), потребувала постійної сторонньої допомоги.

З дослідженого судом відеозапису було встановлено, що не заперечувалось відповідачем, що померла жила у жахливих умовах, відповідач катував та знущався над померлою, так у грудні 2015 року, після купання, відповідач вивіз померлу на вулицю, де тримав її на 20 градусному морозі роздягненою доки та не погодилась виконати його розпорядження, на тілі померлої постійно були гематоми та синці, вона скаржилась своїм подругам на дії з боку відповідача. Відповідач, у свою чергу, мотивував свою поведінку тим, що з людиною-інвалідом дуже важко жити.

ІІІ. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1224 ЦК України, в тому числі, передбачено, що не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 постанови Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року №7, безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

При розгляді даної справи, суд бере до уваги встановлені факти, а саме те, що відповідач, користуючись безпорадним станом померлої, та залежністю останньої від нього, припускався до дій/вчиняв дії що, очевидно, загрожували її життю та здоров`ю. Також, у діях відповідача судом встановлено бездіяльність (ухилення) від надання допомоги спадкодавцеві, яка через тяжку хворобу та каліцтво була у безпорадному стані.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

Керуючись, ст. ст. 4, 11, 76-78, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про усунення від спадкування за заповітом.

Усунути від права на спадкування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 на спадкове майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 66,7 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої, ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07 жовтня 2022 року.

Суддя Г.О. Кухтін