Справа № 353/180/22
Провадження № 2/353/105/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2022 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої - судді Луковкіної У.Ю.,

з участю секретаря судового засідання - Мороз М.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Тлумач в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом та за законом,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 , в т.ч. за ОСОБА_1 на 1/2 частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті дідуся ОСОБА_3 , а за ОСОБА_2 на 1/2 частину цього ж домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 . Свої вимоги обґрунтовували тим, що у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спірне домоволодіння, в нотаріальному порядку їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом, що позбавляє їх можливості оформити спадщину на спадкове майно. Окрім цього, позивачі просили суд витребувати у Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області копію спадкової справи № 161/2010 та у приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. копію спадкової справи № 15/2016.

10.03.2022 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та роз`яснено право пред`явити зустрічний позов. Також вказаною ухвалою зобов`язано Тлумацьку державну нотаріальну контору Івано-Франківської області та приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. надати суду належним чином посвідчені копії спадкових справ № 161/2010 та № 15/2016, у разі їх відкриття, та витяги про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкових справ, зокрема щодо майна: ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє місце проживання яких було с. Бортники Івано-Франківського району Івано-Франківської області.

23.05.2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уточнили позовні вимоги, а саме просили визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 , в наступних частках: за ОСОБА_1 - на 1/4 частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті дідуся ОСОБА_3 , а за ОСОБА_2 - на 3/4 частину цього ж домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 . Свої уточнення обґрунтовували тим, що на момент смерті дідуся ОСОБА_3 , його дружина ОСОБА_4 мала право на обов`язкову частку у спадщині, а тому вона успадкувала після його смерті половину частки, яка б належала їй за законом - 1/4 частину домоволодіння, а ОСОБА_1 в свою чергу успадкував 1/4 частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом. В подальшому, після смерті ОСОБА_4 , спадщину в порядку спадкування за законом прийняв ОСОБА_2 , який успадкував належну їй 1/2 частину домоволодіння та 1/4 частину цього ж домоволодіння, яку вона в свою чергу успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_3 . Також просили в мотивувальній частині рішення встановити факт родинних відносин між ними та спадкодавцями, зокрема про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьком та матір`ю ОСОБА_2 , та, в свою чергу, являються дідусем та бабусею ОСОБА_1 .

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явились, однак у позовній заяві просили розгляд справи провести у їх відсутності.

Представник відповідача - Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов, з урахуванням уточнених позовних вимог, визнає, не заперечує проти його задоволення та просив розгляд справи провести без його участі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов, урахуванням уточненихпозовних вимог, підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги № 4 Бортниківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року за ОСОБА_3 , який був головою двору, та ОСОБА_4 значилось господарство, розташоване по АДРЕСА_1 (а.с. 25). Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 02.10.2020 року, відомості про який внесено до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , побудовані у період з 1939 року по 1991 рік та не є самовільним будівництвом (а.с. 4-6, 12-22). Відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 67323 від 02.10.2020 року право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано (а.с. 7).

Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Пунктом 3 вищевказаної Постанови визначено, що вирішуючи спори про право приватної власності на майно, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення, набуті з передбачених законом підстав.

Отже, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних долях (по 1/2 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 27 зворот). Ще за життя ОСОБА_3 посвідчив на ім`я онука ОСОБА_1 (позивач) заповіт, яким заповів йому житловий будинок, господарські будівлі, присадибну ділянку та майновий пай, що підтверджується копією заповіту від 02.11.2000 року (а.с. 26). ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 27).

Відповідно до п.п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Так, згідно п. 2 постанови пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому

порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд на підставі ч. 6. ст. 294 ЦПК України залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З позовних вимог вбачається спір про право, а саме спір про визнання права власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які належали спадкодавцям, а тому позивачі звернулись до суду в порядку позовного провадження також з взаємопов`язаною вимогою про встановлення факту родинних відносин, оскільки встановлення даного факту має для них юридичне значення та надає їм право на спадкування за заповітом та за законом.

Так, згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 (позивач) його батьками є ОСОБА_2 (позивач) та ОСОБА_5 (а.с. 37). Також згідно копії повторного свідоцтва про народження ОСОБА_2 (позивач) його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 70), які з 03.04.1957 року перебували у зареєстрованому шлюбі (копія свідоцтва про одруження, а.с. 36). Відповідно до словника власних імен людей, імена «ОСОБА_4», « ОСОБА_6 », « ОСОБА_6 », « ОСОБА_7 », « ОСОБА_7 », « ОСОБА_8 » та « ОСОБА_9 », пов`язані між собою та аналогом одного і того ж імені (а.с. 43 зворот). 25.08.2016 року позивач змінив своє прізвище з « ОСОБА_2 » на ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені (а.с. 38). Відповідно до довідки Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 201 від 12.05.2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_1 являється однією особою (а.с. 125).

Згідно виписки з погосподарської книги № 3 Бортниківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області за період з 1983 року по 1988 року та довідки Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 206 від 20.05.2022 року по АДРЕСА_1 значився наступний склад сім`ї: ОСОБА_3 (голова двору), ОСОБА_4 (дружина), ОСОБА_2 (син/позивач), ОСОБА_5 (невістка), ОСОБА_12 (онук) та ОСОБА_1 (онук/позивач) (а.с. 126, 127).

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає встановленим факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є є батьком та матір`ю ОСОБА_2 (позивач), та в свою чергу являються дідусем та бабусею ОСОБА_1 (позивач).

В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

ОСОБА_1 (позивач) прийняв спадщину за заповітом після смерті дідуся ОСОБА_3 , оскільки він проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вів з ним спільне господарство, проводив його похорон, що підтверджується довідкою Бортниківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 55/01-24 (а.с. 107), а також отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, успадкувавши майновий пай, який не є предметом даного позову (а.с. 32). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 161/10 від 02.04.2010 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області (а.с. 103-116), з якої вбачається, що ОСОБА_1 (позивач) є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті дідуся ОСОБА_3 , інших спадкоємців в порядку спадкування за заповітом немає.

Однак, у відповідності до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні недієздатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

З довідки Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 807 від 28.12.2021 року вбачається, що по АДРЕСА_1 на день смерті ОСОБА_3 також були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4 (дружина), ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 (син/позивач), ОСОБА_5 (невістка), ОСОБА_12 (онук) та ОСОБА_13 (онук) (а.с. 23)

Враховуючи те, що дружина спадкодавця ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на момент його смерті являлась непрацездатною вдовою (82 роки), а тому, незалежно від заповіту посвідченого на користь ОСОБА_1 (позивач), вона мала право на обов`язкову частку у спадщині (половину частки), яка належала б їй у разі спадкування за законом. Отже, ОСОБА_4 вважається такою, що прийняла спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , успадкувавши обов`язкову частку у спадщині - 1/4 частину спадкового домоволодіння, оскільки до дня смерті проживала разом з спадкодавцем, як вже було зазначено вище.

ОСОБА_2 (позивач) прийняв спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4 , оскільки він проживав разом зі спадкодавицею на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 808 від 28.12.2021 року (а.с. 24), а також отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, успадкувавши земельну ділянку, яка не є предметом даного позову (а.с. 75). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 161/10 від 02.04.2010 року, заведеної приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. (а.с. 62-82), з якої вбачається, що ОСОБА_2 (позивач) є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_4 , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом немає.

Отже, на момент звернення до суду позивачі правомірно претендують на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, в т.ч. ОСОБА_1 - на 1/4 частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті дідуся ОСОБА_3 , а ОСОБА_2 - на 3/4 частини домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , тобто на належну їй 1/2 частину домоволодіння та на 1/4 частину цього ж домоволодіння, яку вона успадкувала, як обов`язкову частку у спадщині, після смерті чоловіка ОСОБА_3 .

Позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом та за законом на частки спадкового домоволодіння після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданими державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 974/02-31 від 07.12.2021 року (а.с. 30) та приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. № 516/02-31 від 17.12.2012 року (а.с. 31).

Зазначені обставини перешкоджають позивачам належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом та за законом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За встановлених судом обставин, позов, з урахуванням уточнених позовних вимог, слід задовольнити.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що сторонами по справі не заявлялось вимог про відшкодування судових витрат, клопотань про відшкодування витрат до закінчення судових дебатів до суду не надходило, суд не може вийти за межі заявлених вимог, а тому питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1241, 1268 ЦК України (в редакції 2003 року), керуючись ст. ст. 13, 82, 141, 200, 206, 247, 263-265, 268, 273, 315, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов, з урахуванням уточнених позовних вимог, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителем АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті дідуся ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителем АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , право власності на 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийУ. Ю. ЛУКОВКІНА