Справа № 143/650/22
01.11.2022 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого - судді Сича С.М.,
з участю секретаря Левченко М.О.,
прокурора Огірчук О.Ю.,
представника позивача Андрійчука В.В.,
відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідача адвоката Кундеуса С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Погребищенського районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом керівника Немирівської окружної прокуратури Вінницької області, поданої в інтересах держави в особі Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області, до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної державі кримінальним правопорушенням,-
У серпні 2022 року керівник Немирівської окружної прокуратури Вінницької області звернувся в суд з позовом в інтересах держави, в особі Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області, до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної державі кримінальним правопорушенням.
В рамках даного кримінального провадження досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_1 , будучи фізичною особою підприємцем, перебуваючи у трудових відносинах на підставі договорів із найманими працівниками, які сприяють йому у здійсненні підприємницької діяльності, вчиняючи по відношенню до них організаційно - розпорядчі повноваження (право ставити перед ними певні завдання, визначати розмір заробітної плати, розпорядок робочого дня, застосовувати дисциплінарні стягнення тощо), тобто являючись в силу ст. 18 КК України службовою особою, вчинив службове підроблення за наступних обставин.
Так, у ОСОБА_1 на початку 3 кварталу 2016 року, точної дати органом досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 26.07.2016 року виник умисел на заволодіння бюджетними коштами, виділеними на проведення ремонтних робіт у Погребищенській міській раді та Погребищенській центральній районній лікарні. Для реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_1 розробив план, згідно з яким він буде вносити до актів виконаних будівельних робіт форми КБ-2 в у розділ «Заробітна плата» неправдиві дані про її фактичний розмір. У подальшому після проведення оплати за виконані роботи та надходження на його розрахунковий рахунок ОСОБА_1 частину отриманих коштів буде виплачувати найманим працівникам, а решту залишати собі, тим самим фактично незаконно утримуючи їх.
Після цього 20.10.2016 року між ФОП ОСОБА_1 та Погребищенською міською радою укладено договір б/н про «Поточний ремонт укосів в ДНЗ АДРЕСА_1 » на суму 6974,36 грн. У подальшому 25.10.2016 року ОСОБА_1 надано до Погребищенської міської ради акт виконаних робіт № 2 від 21.10.2016 року на вищевказану суму, у якому у розділі «Заробітна плата» вказано суму 2486 грн. Цього ж дня на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 . Погребищенською міською радою проведено оплату робіт на суму 6974,36 грн.
Після цього 11.11.2016 року між ФОП ОСОБА_1 та Погребищенською міською радою укладено договір б/н про «Поточний ремонт укосів в ДНЗ АДРЕСА_2 » на суму 8146,03 грн. У подальшому 17.11.2016 року ОСОБА_1 надано до Погребищенської міської ради акт виконаних робіт № 1 від 11.11.2016 року на вищевказану суму, у якому у розділі «Заробітна плата» вказано суму 2789 грн. Цього ж дня на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 . Погребищенською міською радою проведено оплату робіт на суму 8146,03 грн.
Після цього 20.12.2016 року між ФОП ОСОБА_1 та Погребищенською центральною районною лікарнею укладено договір 244 про «Поточний ремонт дитячого відділення Погребищенської ЦРЛ» на суму 9356,77 грн. У подальшому 21.12.2016 року ОСОБА_1 надано до Погребищенської центральної районної лікарні акт виконаних робіт № 6 від 20.12.2016 року на вищевказану суму, у якому у розділі «Заробітна плата» вказано суму 741,09 грн. Цього ж дня на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 . Погребищенською центральною районною лікарнею проведено оплату робіт на суму 9356,77 грн.
Загалом різниця між заробітною платою працівникам, відображеною ОСОБА_1 в актах приймання виконаних будівельних робіт за період з 01.07.2016 року по 31.12.2016 року та нарахованим доходом працівникам за трудовими договорами відповідно до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 3 та 4 квартал 2016 року становить 104260,43 грн., що підтверджується висновком експерта №4269/21-21 від 07.10.2021 року за результатами проведення судово - економічної експертизи.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_1 на початку 3 кварталу 2016 року, точної дати органом досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 26.07.2016 року виник умисел на заволодіння бюджетними коштами, виділеними на проведення ремонтних робіт у Погребищенській міській раді та Погребищенській центральній районній лікарні. Для реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_1 розробив план, згідно з яким він буде вносити до актів виконаних будівельних робіт форми КБ-2 в у розділ «Заробітна плата» неправдиві дані про її фактичний розмір. У подальшому після проведення оплати за виконані роботи та надходження на його розрахунковий рахунок ОСОБА_1 частину отриманих коштів буде виплачувати найманим працівникам, а решту залишати собі, тим самим фактично незаконно утримуючи їх.
Після цього 20.10.2016 року між ФОП ОСОБА_1 та Погребищенською міською радою укладено договір б/н про «Поточний ремонт укосів в ДНЗ АДРЕСА_1 » на суму 6974,36 грн. У подальшому 25.10.2016 року ОСОБА_1 надано до Погребищенської міської ради акт виконаних робіт № 2 від 21.10.2016 року на вищевказану суму, у якому у розділі «Заробітна плата» вказано суму 2486 грн. Цього ж дня на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 . Погребищенською міською радою проведено оплату робіт на суму 6974,36 грн.
Після цього 11.11.2016 року між ФОП ОСОБА_1 та Погребищенською міською радою укладено договір б/н про «Поточний ремонт укосів в ДНЗ АДРЕСА_2 » на суму 8146,03 грн. У подальшому 17.11.2016 року ОСОБА_1 надано до Погребищенської міської ради виконаних акт виконаних робіт № 1 від 11.11.2016 року на вищевказану суму, у якому у розділі «Заробітна плата» вказано суму 2789 грн. Цього ж дня на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 . Погребищенською міською радою проведено оплату робіт на суму 8146,03 грн.
Після цього 20.12.2016 року між ФОП ОСОБА_1 та Погребищенською центральною районною лікарнею укладено договір 244 про «Поточний ремонт дитячого відділення Погребищенської ЦРЛ» на суму 9356,77 грн. У подальшому 21.12.2016 року ОСОБА_1 надано до Погребищенської центральної районної лікарні акт виконаних робіт № 6 від 20.12.2016 року вищевказану суму, у якому у розділі «Заробітна плата» вказано суму 741,09 грн. Цього ж дня на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 . Погребищенською центральною районною лікарнею проведено оплату робіт на суму 9356,77 грн.
Загалом різниця між заробітною платою працівникам, відображеною ОСОБА_1 в актах приймання виконаних будівельних робіт за період з 01.07.2016 року по 31.12.2016 року та нарахованим доходом працівникам за трудовими договорами відповідно до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 3 та 4 квартал 2016 року становить 104260,43 грн., що підтверджується висновком експерта №4269/21-21 від 07.10.2021 року за результатами проведення судово економічної експертизи.
Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 29.04.2022 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст.49 КК України, а кримінальне провадження -закрито.
Прокурор наголошує на тому, що вина ОСОБА_1 у заподіянні шкоди державі в особі Погребищенської міської ради встановлена ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 29.04.2022 року та в силу ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає, що обумовлює обов`язок відповідача відшкодувати шкоду, заподіяну злочином.
Обґрунтовуючи наявність порушення у спірних правовідносинах інтересів держави, необхідність їх захисту, та визначені законом підстави для звернення до суду, прокурор покликається на те, що враховуючи, що злочинними діями ОСОБА_1 завдано матеріальної шкоди місцевому бюджету, Погребищенська міська рада є уповноваженим органом на здійснення відповідних повноважень, зокрема, стягнення шкоди, заподіяної винною особою внаслідок вчинення злочину, а тому вона визначена позивачем у справі.
11.07.2022 року Немирівською окружною прокуратурою Вінницької області направлено лист на адресу Погребищенської міської ради з метою встановлення того, чи планує міська рада звертатися до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
13.07.2022 року на адресу Немирівської окружної прокуратури Вінницької області надійшла відповідь від Погребищенської міської ради, із якої слідує, що звертатись до суду з таким позовом міська рада не планує.
За таких обставин прокурор вважає, що захист законних інтересів держави не здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а тому існують виключні підстави для здійснення захисту державних інтересів прокуратурою, передбачені ст.23 ЗУ «Про прокуратуру».
Посилаючись на наведені обставини та положення ст.ст.22, 1166 ЦК України, прокурор просить стягнути із ОСОБА_1 на користь Погребищенської міської ради шкоду, заподіяну державі в розмірі 104260 грн. 43 коп.
Ухвалою судді від 17.08.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.64, 65).
30.08.2022 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування заперечення проти позовних вимог посилається на те, що ухвалою суду про закриття кримінального провадження не було встановлено його вину у вчиненні кримінальних правопорушень. При цьому під час розгляду в суді кримінального провадження він себе винним не визнавав.
Також звертає увагу суду на те, що висновок проведеної в рамках кримінального провадження судово - економічної експертизи має бути оцінений за правилами цивільного судочинства. При цьому вказує, що за результатами проведення експертного дослідження експерт не підтвердив факту різниці між грошовими коштами, отриманими ним від Погребищенської міської ради на заробітну плату працівникам, та грошовими коштами, які він нібито залишив собі.
З огляду на викладене вважає, що прокурором не доведено належними та допустимими доказами суми спричиненої Погребищенській міській раді шкоди (а.с.72-75).
07.09.2022 року від керівника Немирівської окружної прокуратури Вінницької області надійшла відповідь на відзив, в якій він просить позовні вимоги задовольнити (а.с.84-94).
В судовому засіданні прокурор Огірчук О.Ю. підтримала позов та підтвердила викладені у ньому обставини. Також зауважила, що вина відповідача у вчиненні кримінальних правопорушень не підлягає доказування через преюдиціальність встановлених в ухвалі суду про закриття кримінального провадження обставин. Також акцентувала увагу суду на тому, що розмір завданих Погребищенській міській раді збитків підтверджується висновком експерта, що знаходиться у матеріалах справи.
Представник Погребищенської міської ради Андрійчук В.В. також підтримав позовні вимоги. Водночас, відмітив, що завдані міській раді збитки полягають у збільшенні відповідачем під час виконання підрядних робіт фонду оплати праці найманих працівників. Вказав, що міська рада сподівалася на добровільне відшкодування ОСОБА_1 завданих збитків, однак на даний час не позбавлена можливості звернутися до відповідача із відповідним позовом в межах строку позовної давності. Також зазначив, що ціна робіт в частині оплати праці найманих підрядником працівників була узгоджена сторонами при укладанні договорів підряду, виходячи із середньої ціни таких робіт.
Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Також повідомив, що між ним та Погребищенською міською радою, Погребищенською ЦРЛ були укладені договори підряду, в яких була врегульована ціна робіт в частині оплати праці найманих ним працівників. Наголосив на тому, що суми коштів, зазначені в рядках «зарплата» актів виконаних робіт, не можуть бути доказом фактичної виплати заробітної плати працівникам згідно трудових договорів. Також зауважив, що різниця між перерахованими йому коштами на заробітну плату працівникам та коштами, фактично виплаченими останнім, є його доходом, як фізичної особи підприємця, який перебуває на спрощеній системі оподаткування.
Представник відповідача адвокат Кундеус С.І. підтримав позицію свого довірителя та звернув увагу суду на ту обставину, що в ухвалі суду про закриття кримінального провадження не зазначено, що ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Також зауважив, що прокурором не доведено, що внаслідок дій відповідача Погребищенській міській раді було завдано шкоди.
Право звернення прокурора до суду в інтересах держави передбачено ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» та ст.56 ЦПК України.
Так, відповідно до приписів ч.3 ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Частинами 3,4 ст.56 ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Конструктивний аналіз норми ч. 3 ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру" дозволяє стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.
Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст.23 ЗУ «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст.23 ЗУ «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Такий правовий висновок викладений у пунктах 76-81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року №912/2385/18.
Надаючи оцінку наявності достатніх підстав для представництва прокурором інтересів держави в даному спорі, суд виходить із того, що Погребищенська міська рада є уповноваженим органом на здійснення повноважень щодо стягнення шкоди, заподіяної майну (коштам) територіальної громади винною особою внаслідок вчинення злочину.
11.07.2022 року Немирівською окружною прокуратурою Вінницької області направлено лист на адресу Погребищенської міської ради з метою з`ясування того, чи вживалися міською радою заходи щодо досудового врегулювання спору з метою відшкодування ОСОБА_1 шкоди, завданої бюджету територіальної громади внаслідок вчинення ним кримінальних правопорушень, та чи подано чи заплановано подання міською радою до суду позовної заяви до ОСОБА_1 з аналогічних підстав (а.с.18).
13.07.2022 року на адресу Немирівської окружної прокуратури Вінницької області надійшла відповідь від Погребищенської міської ради, із якої слідує, що заходи щодо досудового врегулювання спору з метою відшкодування ОСОБА_1 шкоди, заподіяної унаслідок вчинення ним кримінальних правопорушень в судовому порядку міською радою не виживалися і вживатися не плануються. При цьому міська рада не заперечує проти звернення прокуратури до суду з відповідним позовом в інтересах міської ради (а.с.19).
02.08.2022 року Немирівською окружною прокуратурою Вінницької області направлено лист на адресу Погребищенської міської ради, у якому зазначено, що прокуратурою планується пред`явлення позову до суду в інтересах держави в особі Погребищенської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (а.с.58).
Водночас, слід зазначити, що представник потерпілого - Погребищенської міської ради Андрійчук В.В. 29.04.2022 року був присутній у залі судових засідань при проголошенні резолютивної частини ухвали суду про закриття кримінального провадження, про що свідчить зміст її вступної частини, а відтак йому було відомо про залишення судом без розгляду зазначеного вище цивільного позову.
Таким чином, за обставинами справи Погребищенська міська рада, як компетентний орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, яка була наділена процесуальним статусом потерпілого у кримінальному провадженні, вочевидь знала про порушення інтересів держави, мала повноваження для їх захисту, але не зверталася до суду з відповідним позовом у розумний строк, починаючи з дня набрання ухвалою суду законної сили (02.06.2022 року) і до пред`явлення прокурором цього позову до суду (05.08.2022 року). Більше того, Погребищенська міська рада на звернення прокурора повідомила про те, що нею не планується подання такого позову до суду.
Зважаючи на викладене, та ураховуючи дотримання прокурором до подання цього позову порядку, передбаченого ст.23 ЗУ «Про прокуратуру», що полягає у наданні Погребищенській міській раді можливості відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави шляхом подання позову та направленні цьому органу місцевого самоврядування повідомлення про пред`явлення означеного позову, суд дійшов висновку про наявність достатніх та переконливих підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави із цим позовом.
Визначаючись із обґрунтованістю позовної вимоги про стягнення із ОСОБА_1 на користь Погребищенської міської ради шкоди, заподіяної державі в розмірі 104260 грн. 43 коп., суд виходить із того, що предметом спору у розглядуваній справі є стягнення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
При цьому прокурор наголошує на тому, що вина ОСОБА_1 у заподіянні шкоди державі в особі Погребищенської міської ради внаслідок вчинення кримінального правопорушення встановлена ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 29.04.2022 року та в силу ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає, що обумовлює обов`язок відповідача відшкодувати шкоду, заподіяну злочином.
Надаючи оцінку такому доводу прокурора, суд бере до уваги, що за змістом ч.6 ст.82 ЦПК України ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постановлена ухвала, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Разом із цим, відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У пунктах 49, 61, 62, 64 рішення від 28.05.2020 року у справі «Фарзалієв проти Азербайджану» Європейський суд з прав людини виснував, що після закриття кримінального провадження презумпція невинуватості вимагає, щоб відсутність кримінального засудження особи бралася до уваги і в будь-якому іншому провадженні будь-якого характеру.
Презумпція невинуватості буде порушена, якщо вину обвинуваченого раніше не було доведено у відповідності із законом та, зокрема, якщо він не мав можливості реалізувати своє право на захист, а судове рішення стосовно нього відображає думку, що він є винним. Це може бути так навіть за відсутності будь-якого формального висновку: достатньо, щоб були деякі міркування, які натякують на те, що суд вважає обвинуваченого винним.
У справах, пов`язаних з позовами щодо цивільної компенсації, поданими потерпілими сторонами, незалежно від того, чи завершилося кримінальне провадження закриттям справи або ж виправданням, Суд підкреслив, що хоча звільнення від кримінальної відповідальності повинне враховуватися в цивільному провадженні щодо компенсації, воно не повинне перешкоджати встановленню цивільної відповідальності щодо виплати відшкодування, яка випливає з тих же самих фактів, але на основі менш суворого тягаря доказування. Однак якщо рішення національного суду про відшкодування міститиме заяву про кримінальну відповідальність відповідача, це порушить питання, які підпадають під сферу застосування статті 6 § 2 Конвенції.
Особлива обережність повинна бути проявлена при формулюванні обґрунтування у цивільному суді після закінчення кримінального провадження. Суд встановив, що презумпція невинуватості була порушена в ситуаціях, коли цивільні суди постановляли, що явно ймовірним є те, що заявник вчинив кримінальне правопорушення, або чітко вказав, що наявні докази є достатніми для встановлення того, що ним було вчинено кримінальне правопорушення.
Крім того, у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12.09.2022 року у справі №203/241/17 сформульовано правовий висновок, який зводиться до того, що відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.
При цьому звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України є безумовним, оскільки приводом для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.
Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.
Крім того, згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст.62 Конституції України, ст. 17 КПК України).
Таким чином, ухвала суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням передбачених ст.49 КК України строків давності та закриття кримінального провадження не може підтверджувати винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки інший підхід до оцінки змісту такого судового рішення суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини.
При цьому наведений вище припис ч.6 ст.82 ЦПК України, ураховуючи прецедентну практику Європейського суду з прав людини та означений правовий висновок Верховного Суду, на переконання суду, слід розуміти таким чином, що ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постановлена ухвала, лише в питанні, чи взагалі мали місце певні дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, за умови, що зі змісту такого судового рішення випливає те, що судом такі обставини встановлювалися та перевірялися доказами. При цьому суд, ураховуючи преюдиціальність таких обставин, не може розцінювати відповідні діяння особи як такі, що містять склад того чи іншого кримінального правопорушення.
Із ухвали суду від 29.04.2022 року не вбачається, що судом встановлювалися обставини, які лягли в основу пред`явленого ОСОБА_1 обвинувачення за ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.
З огляду на викладене суд вважає неспроможними доводи прокурора про те, що вина відповідача у заподіянні шкоди державі в особі Погребищенської міської ради внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення встановлена ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 29.04.2022 року та в силу ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає.
Таким чином, прокурором не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, доведена у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.
Ураховуючи, що прокурором пред`явлена позовна вимога, яка за своїм сутнісним змістом є вимогою про стягнення шкоди, заподіяної державі кримінальним правопорушенням, то не доведення факту вчинення ОСОБА_1 зазначених кримінальних правопорушень є самостійною та безумовною підставою для відмови в позові.
Разом із цим, позов прокурора ґрунтується на положеннях ч.1 ст.22, ч.1 ст.1166 ЦК України, згідно із якими особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до правого висновку, наведеного в постанові Верховного Суду від 05.03.2020 року у справі №910/9665/17, підставою для відшкодування шкоди на підставі ст.1161 ЦК України є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини. За змістом приписів глави 82 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого. При цьому вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях.
За загальним правилом, закріпленим у ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З`ясування судом фактичних обставин справи здійснюється із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 89 ЦПК України, щодо відсутності заздалегідь встановленої сили доказів та оцінки кожного доказу окремо та в їх сукупності та взаємозв`язку в цілому.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частинами 1, 2 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Водночас, у дослідницькій частині висновку експерта обумовлено, що матеріали справи містять низку договорів, укладених між ФОП ОСОБА_1 та Погребищенською міською радою, Погребищенською ЦРЛ протягом 2016 року, в тому числі на виконання будівельних робіт (поточні ремонти) (а.13, 17 висновку експерта). За даними актів контрольних обмірів розбіжностей між фактично виконаними роботами та внесеними до актів приймання виконаних будівельних робіт не встановлено. Отже, роботи зазначені в актах виконаних будівельних робіт проведені підрядником ФОП ОСОБА_1 та прийняті замовниками, а саме Погребищенською міською радою та Погребищенською ЦРЛ, виконані в повному обсязі (а.22 висновку експерта).
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
В ч.1 ст.627 ЦК України унормовано, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.
Прокурором не надано суду договорів, укладених між ФОП ОСОБА_1 та Погребищенською міською радою, Погребищенською ЦРЛ, актів виконаних будівельних робіт, платіжних документів щодо здійснення розрахунків замовників робіт із ФОП ОСОБА_1 , трудових (цивільно трудових) договорів, укладених між ФОП ОСОБА_1 та найманими працівниками.
За таких обставин суд позбавлений можливості встановити характер та зміст цивільно правових відносин, що виникли між ФОП ОСОБА_1 та Погребищенською міською радою, Погребищенською ЦРЛ, та трудових відносин, які мали місце між ФОП ОСОБА_1 та найманими працівниками.
З огляду на викладене прокурором не доведено, що різниця між заробітною платою працівникам, відображеною ФОП ОСОБА_1 в актах приймання виконаних будівельних робіт за період з 01.07.2016 року по 31.12.2016 року, та нарахованим доходом працівникам за трудовим (цивільно трудовим) договором відповідно до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум отриманого з них податку за 3 та 4 квартали 2016 року в сумі 104260 грн. 43 коп., є шкодою, в розумінні приписів ст.ст.22, 1166 ЦК України, завданою Погребищенській міській раді винною протиправною поведінкою відповідача, та що між шкодою та протиправною поведінкою останнього існує причинний зв`язок.
Більше того, відсутність у матеріалах справи трудових (цивільно трудових) договорів, укладених між ФОП ОСОБА_1 та найманими працівниками, не дозволяє суду встановити рівень заробітної плати таких найманих працівників за період з 01.07.2016 року по 31.12.2016 року та його співвідношення із заробітною платою працівникам, відображеною ФОП ОСОБА_1 в актах приймання виконаних будівельних робіт, та фактично нарахованою їм заробітною платою за відповідний період. Тобто, суд не має можливості перевірити, чи не є заявлена до стягнення сума коштів в розмірі 104260 грн. 43 коп. заборгованістю по заробітній платі ФОП ОСОБА_1 перед найманими працівниками.
Водночас, прокурор не спростував твердження відповідача стосовно того, що різниця між перерахованими йому коштами на заробітну плату працівникам та коштами, фактично виплаченими останнім, є його доходом, як фізичної особи підприємця, який перебуває на спрощеній системі оподаткування.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 2-7, 10, 133, 141, 258, 259, 263, 268, 351, 352, 354 ЦПК України, суд,-
У задоволенні позовних вимог керівника Немирівської окружної прокуратури Вінницької області, поданої в інтересах держави в особі Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області, до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної державі кримінальним правопорушенням відмовити.
Учасники справи:
ОСОБА_1 , АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повний текст рішення буде складено протягом п`яти днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст рішення складено 03.11.2022 року.

Суддя