Єдиний унікальний номер справи 229/6622/21
Номер провадження № 2/229/304/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

за участю секретаря

судового засідання Чорної Є.М.

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовує свої вимоги тим, що протягом останніх 7 років відповідач лише зареєстрований у вказаній квартирі. Фактично в ній не проживає з 2014 року, не з`являється за своїм зареєстрованим місцем проживання, повертатися до м. Дружківка не планує. Відповідач не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, його особистих речей у квартирі не має, самовільно покинув своє місце реєстрації, домовленості про збереження за ним місця реєстрації немає.

Ухвалою суду від 27.01.2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.(а.с.22)

Ухвалою суду від 21.02.2022 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. (а.с.29)

В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги, які викладені в позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений.

На підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача, так як про дату, час і місце розгляду справи його було повідомлено належним чином.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків.

Позивачка є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 , де і проживає. Разом з позивачем у вказаній квартирі зареєстрований її син відповідач ОСОБА_2 (а.с. 9,10,12,20).

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з статтею 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

Отже позивачка має довести у судовому засіданні факт не проживання відповідача за адресою АДРЕСА_1 без поважних причин понад один рік.

На підтвердження факту не проживання відповідача за адресою АДРЕСА_1 позивачка надала письмові пояснення сусідів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , пояснивши тим, що сусіди виїхали і в судове засідання прибути не можуть.

В їх поясненнях зазначено, що в квартирі АДРЕСА_2 відповідач не проживає, його речей в квартирі немає, відомо, що виїхав з міста.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (ст. 78ЦПК України)

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. (ст. 79 ЦПК України)

Письмові пояснення свідків, які долучені позивачем під час розгляду справи, на думку суду, не є належними та достовірними доказами.

Свідок має особисто дати в суді показання, при цьому бути попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та приведений до присяги.

Більш того, як зазначено в поясненнях, ОСОБА_3 надає пояснення 29.10.2022р, ОСОБА_4 надає пояснення 30.10.2022р , в тойже час позивачка вказує, що ці свідки виїхали з міста через воєнні дії.

При цьому ОСОБА_3 взагалі в своїх поясненнях не вказує за якою ж адресою не проживає син ОСОБА_5 , з якого часу, з яких причин.

В поясненнях ОСОБА_4 також не зазначено,з якого часу та з яких причин не проживає ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_2 .

Суд вважає, що позивачем не доведено, що відповідач не мешкає у спірній квартирі саме з 2014 року без поважних причин, а також втрати ним інтересу до житла, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем суду не надано.

Доводи позивача щодо перешкоджання відповідачем її законному праву розпорядитися власною квартирою (продати, обміняти, тощо), а також оформити субсидію суд вважає необґрунтованими, оскільки вони не підтверджуються жодним доказом.

Захист права власника у цій справі в частині несплати відповідачем комунальних послуг, як зазначає позивачка у позовній заяві, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є неспівмірним з правом відповідача на користування житлом. Також позивачка може захистити свої права іншим шляхом - вимогою щодо стягнення з відповідача відповідних сум комунальних послуг, сплачених за нього.

Враховуючи викладене, підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням відсутні, тому у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2,4,5,10-13,76-81,89,263-265,268,273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання в 30денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 31 жовтня 2022року.

Суддя: Т.Л.Панова