КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 369/9465/17
провадження № 22-ц/824/753/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Борисової О. В. , Семенюк Т. А.

при секретарі Пітенко І. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області, Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання незаконними та скасування рішення сільської ради, визнання недійсними державних актів на право власності на землю та скасування їх державної реєстрації, за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 серпня 2021 року в складі судді Фінагеєвої І. О.,

встановив:

01.09.2017 року ОСОБА_6 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті підстави, що вона є власником земельної ділянки площею 0,3996 га, яка розташована на території АДРЕСА_1 , що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ №052150 від 21.03.2000.

З моменту отримання державного акту на право приватної власності вона використовує вказану земельну ділянку за цільовим призначенням, на ній знаходиться будинок, будь-яких інших осіб, які б використовували цю земельну ділянку, немає.

У зв`язку з необхідністю відчуження вказаної земельної ділянки, вона 26.04.2017 уклала з ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» договір №1370 на створення (передачу) проектно-вишукувальних робіт, а саме складання кадастрового плану земельної ділянки.

Зі змісту листа ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 04.05.2017 та доданої до нього технічної документації вбачається: накладка земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:5023, загальною площею 0,1172 га, на земельну ділянку, яка знаходиться в приватній власності ОСОБА_6 (земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд - 0,2500 га), становить приблизно на 50%; накладка земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:5022, загальною площею 0,1184 га, на земельну ділянку, яка знаходиться в приватній власності ОСОБА_6 (земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства - 0,1496 га) становить приблизно на 99%.

Згідно відповіді Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру від 19.07.2017 №29-28-021-11383/2-17 на адвокатський запит, земельну ділянку площею 0,1184 га, було передано у власність ОСОБА_2 на підставі рішення Лісниківської сільської ради від 03.09.2012 №127/6 (держаний акт на право власності на земельну ділянку, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі від 10.09.2012 №06098, кадастровий номер :01:001:5022).

Земельну ділянку площею 0,1172 га, було передано у власність ОСОБА_3 на підставі рішення Лісниківської сільської ради від 03.09.2012 №127/4 (держаний акт на право власності на земельну ділянку, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі від 10.09.2012 №06097, кадастровий номер :01:001:5023).

Проте, згідно відповіді Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на адвокатський запит, 02 листопада 2015 року було встановлено відсутність у приміщенні Лісниківської сільської ради рішень, протоколів та журналів, що стосувалися діяльності сільської ради попередніх скликань. За результатами інвентаризації документів та матеріалів Лісниківської сільської ради та її виконавчого комітету тимчасовою контрольною комісією ради будь-яких документів щодо надання у власність земельних ділянок за кадастровими номерами :01:001:5022, :01:001:5023 виявлено не було.

Станом на момент прийняття рішення Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 03.09.2012 №127/4 щодо передачі ОСОБА_3 земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:5023 та рішення Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 03.09.2012 №127/6 щодо передачі ОСОБА_2 земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:5022 був дійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ №052150, виданий ОСОБА_6 .

Доказів того, що Лісниківська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області мала право розпоряджатися спірною земельною ділянкою суду не надано.

Враховуючи вищенаведене, Лісниківська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, прийнявши спірне рішення в частині передачі у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельних ділянок, діяла в порушення ст. 84, 116, 149 ЗК України, а тому вказані рішення є незаконними та підлягають скасуванню.

Правомірність видачі державного акту на право власності на земельну ділянку безпосередньо залежить від законності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого такий державний акт видавався.

Правова позиція щодо визнання у судовому порядку недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки висловлена у постанові Верховного Суду України від 22.10.2012 у справі №18/186-09/8.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд:

1. Визнати незаконним та скасувати рішення Лісниківської сільської ради Києво-Святошинского району Київської області від 03.09.2012 № 127/6 в частині передачі ОСОБА_2 у власність земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:5022, яка розташована за адресою:

АДРЕСА_2 . Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на ім`я ОСОБА_2 , кадастровий номер :01:001:5022, загальною площею 0,1184 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 , та скасувати його державну реєстрацію;

3. Визнати незаконним та скасувати рішення Лісниківської сільської ради Києво-Святошинского району Київської області від 03.09.2012 № 127/4 в частині передачі ОСОБА_3 у власність земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:5023, яка розташована за адресою

АДРЕСА_2 . Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на ім`я ОСОБА_3 на земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:5023 загальною площею 0,1172 га за цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 , та скасувати його державну реєстрацію.

Судові витрати покласти на відповідачів.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла (а.с. 48 т.1).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 листопада 2018 року до участі в справі в якості правонаступника позивача залучено ОСОБА_1 (а. с. 90 т.1)

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 березня 2019 року до участі в справі в якості співвідповідачів залучено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 105 т.1).

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 серпня 2021 року вказаний позов залишено без задоволення.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідно до витягів з Державного земельного кадастру власником земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:5022 є ОСОБА_4 ; власником земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:5023 є ОСОБА_7 . Клопотань щодо залучення в якості відповідачів зазначених осіб, як кінцевих власників спірного майна, не надходило. Пред`явлення позову до неналежних відповідачів є підставою для відмови в його задоволенні.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Також просить розподілити судові витрати.

Свої доводи обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не встановлено і не надано належної правової оцінки доводам позивача про те, що Лісниківською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області прийнято рішення про передачу спірних земельних ділянок іншим особам в той час, коли ділянки перебували у приватній власності ОСОБА_6 .

Судом не надано оцінки тій обставині, що відповідно до інформації з державного земельного кадастру про право власності на речові права на земельну ділянку, власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:5023 є ОСОБА_5 , проте "інформація щодо даної особи в реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня". Суд не оцінив того, що не існує достатніх підстав для визнання за ОСОБА_5 статусу відповідача у справі, оскільки вона не зареєстрована власником у встановленому законом порядку.

Рішення сільської радим стосується прав та обов`язків самої сільської ради, позивача, а також осіб, яким за рішенням сільської ради були відведені земельні ділянки. Проте ніякого відношення до нових кінцевих власників ці правовідносини не мають і не можуть мати.

Судом апеляційної інстанції до участі в справі в якості третіх осіб залучено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Соковікова Ю. М. просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Погоджується з рішенням суду першої інстанції в тій частині, що ОСОБА_2 не є належним відповідачем по справі.

Додатково повідомила, що на даний час позивачем подано позов до Києво-Святошинського районного суду м. Києва (справа №372/4332/21), де ОСОБА_4 визначений в якості відповідача у справі.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Мурашов П. А. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Соковікова Ю.М. просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Третя особа ОСОБА_4 просив проводити розгляд справу за його відсутності. В задоволенні апеляційної скарги відмовити (а.с.89 т.3).

Представник Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області, яку було залучено судом до участі в справі в якості правонаступника Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, просив проводити розгляду справи без його участі ( а.с. 114 т.3).

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі рішення Лісниківської сільської ради народних депутатів від 25.03.1997 №64/37 ОСОБА_6 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,3996 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована в АДРЕСА_1 . Землю передано для обслуговування житлового будинку - 0,2500 га, ведення ОПГ -0,1496 га. Цей державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю №490 (а.с. 8-9 т.1).

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Лісниківської сільської ради 19 сесії 06 скликання №127/6 від 03.09.2012 ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1184 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована в АДРЕСА_2 . Землю передано для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Цей державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №06098 (а.с. 16 т.1).

На підставі рішення Лісниківської сільської ради 19 сесії 06 скликання №127/4 від 03.09.2012 ОСОБА_3 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1172 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована в АДРЕСА_2 . Землю передано для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Цей державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №06097 (а.с. 17 т.1).

Згідно відповіді Лісниківської сільської ради від 14.07.2017 №400, 02 листопада 2015 року при прийнятті посади Лісниківського сільського голови новообраним сільським головою Гладушем О. П. було встановлено відсутність у приміщенні Лісниківської сільської ради рішень, протоколів та журналів, що стосувалися діяльності сільської ради попередніх скликань. За результатами проведення інвентаризації документів та матеріалів Лісниківської сільської ради та її виконавчого комітету тимчасовою контрольною комісією ради будь-яких документів щодо надання у власність земельних ділянок за кадастровими номерами :01:001:5022, :01:001:5023 виявлено не було (а.с. 14 т.1).

Листом від 04.05.2017 Державне підприємство "Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" на заяву ОСОБА_1 від 21.04.2017 повідомило, що 26.04.2017 між сторонами було укладено договір №1370 на створення (передачу) проектно-вишукувальних робіт, а саме складання кадастрового плану земельної ділянки. Під час виїзду на місцевість та проведення топографо-геодизичних робіт виявлено накладання земельних ділянок інших власників на земельні ділянки, які належать гр. ОСОБА_9 згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ -КВ №052150 (а.с.34 т.1).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка як на підставу своїх порушених прав зазначала, що Лісниківська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області на час прийняття рішення від 03.09.2012 про передачу земельних ділянок у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не мала права на розпорядження вказаними земельними ділянками, які вже були передані у власність позивачу на підставі рішення Лісниківської сільської ради народних депутатів від 25.03.1997.

Відмовляючи у задоволенні позову з підстав пред`явлення позову до неналежних відповідачів, якими є ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , як кінцеві власники спірних земельних ділянок, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що оспорювані рішення Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області були прийняті до виникнення у третіх осіб речового та/або майнового інтересу щодо спірних земельних ділянок, а тому їх незалучення до участі в справі в якості відповідачів не може бути підставою для відмови в задоволенні заявлених позовних вимог.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частин другої, третьої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких перешкод порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно з частиною першою статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належної їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України).

Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є його невідповідність вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу , який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

На підтвердження тієї обставини, що передача земельних ділянок на підставі оскаржуваних рішень відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відбулась за рахунок земельної ділянки позивача, а також накладання земельних ділянок вказаних осіб на земельну ділянку позивача, позивачем надано лише лист від 04.05.2017 Державне підприємство "Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" на заяву ОСОБА_1 від 21.04.2017, який не містить жодних відомостей щодо земельних ділянок, які накладаються на земельну ділянку позивачки, та їх власників.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

У пункті 6 частини другої статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

Аналогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 145/474/17 (провадження № 61-35488св18), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі № №346/5603/17 (провадження №61-41031св18) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17 (провадження № 61-13405св18).

У справі, що переглядається, встановлено, що розгляд справи в суді першої інстанції тривав з вересня 2017 року, а в суді апеляційної інстанції - з вересня 2021 року, отже позивачка та її представники мали достатньо часу для доведення своїх позовних вимог та надання у встановлені законом строки та порядку відповідні докази.

З огляду на те, що при розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 не подавала клопотання про долучення до матеріалів справи копій технічної документації із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), клопотання про призначення земельно-технічної експертизи не заявляла, при подачі апеляційної скарги та при перегляді справи апеляційним судом будь-якого клопотання чи обґрунтування поважності причин неподання цих доказів до суду першої інстанції не подано, а тому апеляційний суд дійшов висновку про неможливість задоволення клопотань її представника про прийняття нових доказів та призначення експертизи, які були подані апеляційному суду лише 02.11.2022 в порушення процесуального закону.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, правонаступником якої є Феодосіївська сільська рада Обухівського району Київської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження, оскільки позивачем не надано належних і достатніх доказів, які б підтверджували порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів шляхом незаконного заволодіння відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належної їй на праві власності земельної ділянки, а тому апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2021 року у справі №581/478/18 вказано, що "належними відповідачами у справах про визнання недійсними актів про право власності на земельну ділянку є особа, якій видано державний акт про право власності на відповідну земельну ділянку, та орган місцевого самоврядування чи орган виконавчої влади, що прийняв рішення про його видачу".

Головне управління Держгеокадастру у Київській області не має відповідати за заявленими вимогами, отже не є належним відповідачем у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не повно встановив фактичні обставини справи, допустив порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 серпня 2021 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області, Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання незаконними та скасування рішення сільської ради, визнання недійсними державних актів на право власності на землю та скасування їх державної реєстрації відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11.11.2022.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: О. В. Борисова

Т. А. Семенюк