Справа №443/887/22
Провадження №2/443/594/22
РІШЕННЯ

іменем України

30 вересня 2022 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

представника позивача адвоката Яременка І.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади села Межиріччя в особі Жидачівської міської ради Львівської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, у якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , право на земельну частку (пай) на території Зарічанської сільської ради, площею 1,70 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №120444/10220 від 28.05.1997 року, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №319 від 21.05.1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай) за №306.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Зарічанської сільської ради, площею 1,70 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №120444/10220 від 28.05.1997 року. Згідно довідки Жидачівської міської ради №293 від 25.07.2022 року, ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті в даному будинку були зареєстровані: дочка ОСОБА_3 , онука ОСОБА_4 , онук ОСОБА_5 , котрі продовжують проживати у будинку на сьогоднішній день. У виконкомі Зарічанської сільської ради від імені ОСОБА_2 заповіту не посвідчено. На момент смерті ОСОБА_2 , єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом була позивачка. Зазначає, що оскільки вона проживала разом із батьком на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадкового майна, то на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину.

29.07.2022 року звернулася до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_2 , однак нотаріус відмовив у його видачі, через відсутність правовстановлюючих документів на земельні частки (паї) на території Зарічанської сільської ради, що належали померлому і є спадковим майном.

За таких обставин позивачка змушена звертатися до суду з вимогою про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 09.08.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

28.09.2022 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого повідомляє, про відсутність на час розгляду в суді цієї справи матеріалів чи іншої інформації, яка була б підставою щодо визнання чи заперечення позову. Наслідки визнання позову передбачені ст.206 ЦПК України їм зрозумілі.

Представник позивача в підготовчому судовому засіданні позов підтримав, з мотивів, викладених у такому, просив позов задоволити.

Представник відповідача Жидачівської міської ради Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, згідно поданого відзиву на позовну заяву просить розглянути справу без участі їхнього представника.

Оскільки відповідачі визнав позовні вимоги, визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд відповідно до ч.4 ст.200, ст.206 ЦПК України, ухвалює судове рішення в підготовчому судовому засіданні.

Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с.7).

Відповідно до довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № від 05.07.2019 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 12.12.1987 року (а.с.5).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 , виданим Зарічанською сільською радою Жидачівського району Львівської області від 24.02.2012 року (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Зарічанської сільської ради, площею 1,70 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №120444/10220 від 28.05.1997 року (а.с.12).

Згідно довідки Жидачівської міської ради №293 від 25.07.2022 року, ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті в даному будинку були зареєстровані: дочка ОСОБА_3 , яка вибула ІНФОРМАЦІЯ_3 , онука ОСОБА_4 , онук ОСОБА_5 , котрі продовжують проживати у будинку на сьогоднішній день. У виконкомі Зарічанської сільської ради від імені ОСОБА_2 заповіту не посвідчено (а.с.9).

Оскільки заповіту ОСОБА_2 не залишав, то спадкування відбулося за законом.

Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Судом також встановлено, що на момент смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом була тільки позивачка.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оскільки позивачка проживала разом із батьком на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадкового майна, то на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину. Юридично своїх спадкових прав вона не оформляла, що також підтверджується витягом із спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №69601396 від 28.07.2022 року, відповідно до якого відсутня інформація про заведені спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

З метою оформлення права власності на спадкове майно, позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Однак, листом-відповіддю приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Посацькою А.О. №53/02-31 від 29.07.2022 року (а.с.11), ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, яке вона має намір успадкувати.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом щодо спадкового майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Позивачка стверджує, що Сертифікат на право на земельну частку пай на ім`я ОСОБА_2 втрачено.

Доказом того, що покійний ОСОБА_2 отримав право на середню земельну частку (пай), маючи Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №120444/10220 від 28.05.1997 року, реєстраційний номер 306, площа земельної ділянки 1,70 умовних кадастрових гектарів, є довідка Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 04.08.2022 року (а.с.12).

Інші правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності або право користування земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жидачівського району за вищезазначеною фізичною особою у відділі не зареєстровано.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Зарічанської сільської ради, Жидачівського району Львівської області.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , право на земельну частку (пай) на території Зарічанської сільської ради, площею 1,70 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №120444/10220 від 28.05.1997 року, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №319 від 21.05.1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай) за №306.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя С.І Сливка