Справа № 539/632/22
Провадження № 2/539/586/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді Даценка В.М.,

з участю секретаря Шрейтер С.О.

представника позивача адвоката Садового В.В.

відповідача - ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Бондаренка С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення моральної та матеріальної шкоди завданої ДТП,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення моральної та матеріальної шкоди завданої ДТП.

У позові вказала, що 27.03.2021 року о 12 год. 45 хвилин на автошляху Київ-Харків-Довжанський водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ 2104, д.н.з. НОМЕР_1 при перестроюванні не надав переваги в русі автомобілю Шкода-Октавія А5, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажир автомобіля ВАЗ 2104 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 отримала легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

З місця ДТП ОСОБА_2 була доставлена до КП Лубенська ЛІЛ, де перебувала на стаціонарному лікуванні з 27.03.2021 року по 05.04.2021 року. Після виписки з медичного закладу продовжувала лікування амбулаторно.

28.03.2021 року СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області внесено відомості до ЄРДР за фактом ДТП за участю водія ОСОБА_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Постановою слідчого від 23.04.2021р. кримінальне провадження було закрите у зв`язку з відсутністю у водія ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення.

Копії матеріалів кримінального провадження були направлені начальнику Лубенського РВП для вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у зв`язку із порушенням п.10,3 Правил дорожнього руху.

11.11.2021 року Лубенський міськрайонний суд Полтавської області визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за фактом ДТП від 27.03.2021 року на автошляху Київ-Харків-Довжанський в ході якої отримала тілесні ушкодження ОСОБА_2 , та провадження по справі закрив у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП. Постанова набрала законної сили 22.11.2021 року.

Внаслідок зазначеної пригоди позивачці заподіяна матеріальна шкода. Так, за час перебування на стаціонарному лікуванні нею було витрачено значні кошти на придбання ліків та проведення обстеження, а після виписки на реабілітацію, але у зв`язку із станом не приділяла уваги до збору підтверджуючих документів, тому підтверджує фактичні витрати документально лише на суму у 6 598 гривень.

Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачці також заподіяно моральну(немайнову) шкоду, яку вона оцінює в 30000 грн, та яка полягає в отриманні позивачкою тілесних ушкоджень внаслідок яких вона змушена була тривалий час лікуватися та витрачати час на відновлення, що стало причиною тривалих моральних га душевних страждань. В результаті ДТП їй завдано сильного фізичного болю та страху за стан свого здоров`я.

Прохає суд:

-стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування заподіяної матеріальної(майнової) шкоди в розмірі 6 598 гривень;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь

ОСОБА_2 відшкодування заподіяної моральної шкоди в розмірі 30000 грн.;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь

ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

-судові витрати покласти на відповідача.

22.07.2022р. від відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що

він визнає його частково.

Так, в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 27.03.2021 р. о 12 год.45 хв. постраждав відповідач, отримавши значні тілесні ушкодження, тривалий час знаходився на лікуванні та не мав можливості прийняти участь у розслідуванні даної ДТП.

Відповідач вважає, що винні дії є і у водія автомобіля «Шкода Октавія» А5 ОСОБА_4 , яка перевищила швидкість та допустила зіткнення з його автомобілем так, як він вже закінчив маневр і наїзд на його транспортний засіб стався ззаду, що видно на фотографії пошкодженого авто.

Автомобіль під керуванням ОСОБА_4 їхав зі швидкістю понад 100 км/год, хоча вона проїзджала населений пункт с.Вільшанка. Вона наздогнала автомобіль відповідача, який їхав на її смузі руху. Дії водія ОСОБА_5 працівниками поліції не розглядались.

Відповідно до наданої виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого 2105 позивачу були призначені: нольпаза 20 мг 2 рази 5 днів, аналгін, димедрол, кедол, гемодез, реосорбілат та фурасемід.

Призначення решти ліків, відповідно чеків, доданих до позову-відсутні, тому позов у частині матеріальної шкоди визнається відповідачем лише в розмірі вартості вказаних ліків та шприців і систем для внутрішньовенних ін`єкцій. З огляду на погані копії чеків, провести детальний розрахунок не можливо, тому позов у цій частині визнається на суму 1200 гр.

Що стосується моральної шкоди, то з огляду на дорожню ситуацію, яка склалась в результаті дорожньо-транспортної пригоди та частини винних дій відповідача, відсутності доказів, щодо моральних страждань відповідно до вказаної суми компенсації, та з врахуванням матеріального стану відповідача, визнає розмір моральної шкоди в межах 3000 (трьох) тисяч гривень.

Прохає поновити строк для подачі відзиву у справі №539/632/22.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач та його представник в судовому засіданні прохали позов задовольнити частково, а саме: зменшити суму моральної шкоди до 5000 грн.

Дослідивши матеріали справи, докази, заслухавши сторони, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2,3 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх видів процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 27.03.2021 приблизно о 12 год 45 хв водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «Шкода Октавія А5» д.н.з НОМЕР_2 рухалась по автодорозі Київ-Харків- Довжанский в районі 204 км вказаного автошляху в Лубенському районі Полтавської області в лівій смузі для руху, де допустила зіткнення із автомобілем «ВАЗ 2104» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по переду та здійснював маневр із правої смуги для руху в ліву смугу. В результаті описаної вище ДТП водій автомобіля ВАЗ 2104 ОСОБА_1 та пасажир цього ж автомобіля ОСОБА_2 , 1987 р.н. отримали тілесні ушкодження з якими доставлені до приймально відділення Лубенської КП ЛІЛ.

Відомості за вказаним фактом внесено до ЄРДР за № 0000184 від 28.03.2021 за ознаками складу злочину передбаченому ч. 1 ст.286 КК України.

Згідно висновку експерта № 36 за результатами проведеної судово-медичної експертизи у ОСОБА_2 , виявлено тілесні ушкодження, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Постановою слідчого від 23.04.2021р. кримінальне провадження № 0000184 від 28.03.2021 було закрите у зв`язку з відсутністю у діях водія ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення.

Постановою Лубенського міськрайонного суду від 11.11.2021р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 22.11.2021 року.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, який розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Внаслідок зазначеної пригоди позивачці заподіяна матеріальна шкода, яка полягає у витратах на придбання ліків та проведенні обстежень, що підтверджуються чеками, на суму 6598 гривень. (а.с.9-10).

Відповідно ч. 1, 3 ст. 166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

За таких підстав позивачу підлягає відшкодування сума завданих матеріальних збитків на суму 6598 грн.

Крім матеріальної шкоди, позивачу завдана моральна шкода, яку вона оцінює в 30000 грн та яка полягає в отриманні нею тілесних ушкоджень внаслідок яких вона була змушена тривалий час лікуватися та витрачати час на відновлення, що стало причиною тривалих моральних га душевних страждань. В результаті ДТП ОСОБА_2 завдано сильного фізичного болю та страху за стан свого здоров`я, вона перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Лубенської ЛІЛ. Страждання посилювались невизначеністю в можливості відновлення здоров`я, втратою працездатності на досить тривалий час..

Однак, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з положеннями частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно роз`яснення Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику в справах по відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 5 від 31.03.1995 року із змінами та доповненнями від 25.05. 2001 року в п.5 абзацу 2 вказано, що в обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

З вини відповідача позивачка отримала легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, перебувала на стаціонарному лікування, що призвело до душевних переживань останньої, в результаті ДТП ОСОБА_2 зазнала сильного фізичного болю та страху за стан свого здоров`я. Також суд враховує поведінку відповідача, який не вчиняв ніяких дій, направлених на добровільне відшкодування збитків.

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема, що деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, CabalesandBalkandaliv. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.

Відтак, зважаючи на обставини, встановлені в судовому засіданні, суд, вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я, враховуючи принцип розумності та справедливості, в розмірі 10000 гривень.

Судові витрати по справі на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності з ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так як позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, судовий збір пропорційно задоволених вимог в сумі 1323 грн. 20 коп. стягується з відповідача на рахунок держави.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 ст.137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 ст.137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 ст.137 ЦПК України).

З викладеного вбачається, що суд вправі зменшувати розмір витрат на правову допомогу, але лише в разі заявлення іншою стороною клопотання про їх неспівмірність. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.03.2018 (справа №907/357/16).

Разом з цим клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу відповідачем до суду не подавалось, а тому суд вважає співмірним розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 5000грн., адже суд не може й не повинен ставати на бік однієї зі сторін провадження, порушуючи принципи диспозитивності та безсторонності.

При цьому вказані витрати підлягають стягненню пропорційно задоволених вимог в сумі 2 267 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 12,13,81,141,259,263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) про стягнення моральної та матеріальної шкоди завданої ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування заподіяної матеріальної (майнової) шкоди в розмірі 6 598 гривень, заподіяної моральної шкоди в розмірі 10000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 2 267 грн. 60 коп. та на користь держави судовий збір у розмірі 1323 грн. 20 коп.

В іншій частині вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Полтавського апеляційного суду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12.10.2022.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду В.М.Даценко