Справа №:755/4951/22
Провадження №: 2/755/4241/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2022 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.

за участю секретаря - Зілінської М.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

представник позивача - адвокат Мисляковський Д.С.,

інші учасники справи - не заявились,

розглянувши в підготовчому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, спільну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про затвердження мирової угоди, подану в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація, про визначення місця проживання дітей, звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація, про визначення місця проживання дітей, звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року відкрито провадження в даній справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання, залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Дніпровську районну в місті Києві державну адміністрацію.

03 жовтня 2022 року до суду подано спільну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про затвердження мирової угоди, до якої долучено підписану сторонами мирову угоду, за текстом якої її укладено для вирішення по обопільній згоді виниклого спору, який став підставою пред`явлення даного позову.

Позивач та його представник в підготовчому судовому засіданні просили прийняти спільну заяву сторін про затвердження мирової угоди разом з мировою угодою, яка узгоджена та підписана сторонами цивільного процесу, за результатами розгляду постановити ухвалу про затвердження мирової угоди.

Інші учасники справи в підготовче засідання не з`явились.

Вивчивши матеріли мирової угоди, поданої сторонами справи на затвердження суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.7 ст. 49 ЦПК України передбачено, що сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу, тобто це є їх диспозитивним правом, мирова угода підлягає затвердженню судом.

Виходячи з положень ч.1, 2, 5 ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Мирова угода - це досягнута між сторонами в ході судового розгляду і під контролем суду заснована на взаємних поступках угода, яка по новому визначає їх суб`єктивні права та обов`язки.

Метою такої угоди є врегулювання спору між самими сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмету спору. Не може визнаватися судом мирова угода, в якій нічого не вирішено про долю заявлених позивачем вимог і умови якої не пов`язані зі спірними правовідносинами, так як така угода не приведе до усунення конфлікту.

При затвердженні мирової угоди цивільний процесуальний закон покладає на суд обов`язок перевірити чи не суперечать умови мирової угоди закону, чи не порушують такі умови права, свободи та інтереси інших осіб, чи не суперечать дії законного представника однієї із сторін мирової угоди інтересам особи, яку він представляє, чи мають представники сторін відповідні повноваження на укладення мирової угоди та роз`яснити сторонам наслідки визнання мирової угоди.

Отже, вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд має з`ясувати чи не суперечать умови мирової угоди, зокрема, вимогам закону.

Відповідно до предмету позову, ОСОБА_1 пред`явлено позов до ОСОБА_2 , в якому позивач просить суд:

-визначити місце проживання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 ;

-звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів, стягнутих за рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 29 травня 2020 року на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/3 частини від його доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня подачі заяви і до повноліття дитини.

Суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана відповідно до її умов, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору.

За змістом мирової угоди, сторони домовились про: визначення місця проживання дітей; звільнення позивача від сплати аліментів, які стягуються за рішенням суду; відсутності у відповідача претензій щодо стягнення аліментів, у тому числі й на майбутнє; позбавлення відповідача права користуватись квартирою; зобов`язання відповідача знятися з реєстрації місця проживання; визначення обов`язків сторін, як батьків щодо дітей, передбачені Сімейним кодексом України; зобов`язання сторін не перешкоджати один одному в спілкуванні з дітьми; визначення участі сторін у вихованні дітей (встановлено порядок побачень з дітьми, спільний відпочинок тощо); зобов`язання надавати один одному згоду на тимчасовий виїзд дітей за кордон.

Тобто, зазначена мирова угода (крім домовленості про визначення місця проживання дітей, звільнення позивача від сплати аліментів, які стягуються за рішенням суду, відсутності у відповідача претензій щодо стягнення аліментів, у тому числі й на майбутнє) не стосується прав та обов`язків сторін, що випливають з самого предмета позову, умови мирової угоди не пов`язані зі спірними правовідносинами.

При цьому, навіть пов`язані з предметом спору домовленості сторін про звільнення позивача від сплати аліментів, які стягуються за рішенням суду, не можуть бути предметом мирової угоди, оскільки є прерогативою суду. А домовленість сторін щодо відсутності у відповідача претензій щодо стягнення з позивача аліментів, у тому числі й на майбутнє, за умови наявності рішення про їх стягнення, є невиконуваною.

Окремо слід зазначити, що умова мирової угоди щодо позбавлення відповідача права користуватись житлом суперечить положенням ч.4 ст.9 ЖК Української РСР. Позбавлення особи будь-якого визначеного законом права не може бути предметом мирової угоди.

Крім того, в ухвалі про затвердження мирової угоди у резолютивній частині докладно й чітко викладаються її умови і зазначається про припинення провадження у справі, а також вирішуються питання, пов`язані з судовими витратами у справі.

Затвердження судом мирової угоди з одночасним припиненням провадження у справі є одноактною (нерозривною) процесуальною дією і не може розглядатися як два самостійних акти - окремо щодо затвердження мирової угоди і щодо припинення провадження.

Отже, мирову угоду не можна розглядати як договір у цивільно-правовому розумінні і визнавати недійсною у позовному провадженні, оскільки порядок її укладання та затвердження регламентовано відповідними положеннями ЦПК України.

З огляду на викладене, надавши правову оцінку умовам мирової угоди від 03 жовтня 2022 року, суд вважає, що положення мирової угоди суперечать вимогам чинного законодавства та приходить до висновку про наявність підстав для відмови в затвердженні мирової угоди, оскільки її затвердження судом суперечить положенням цивільного процесуального законодавства, враховуючи також, що ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.3 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердження мирової угоди і продовжує розгляд справи, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними; або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

За таких обставин, враховуючи також, що мирова угода, яка укладається сторонами у справі, може стосуватись лише предмету позову у цій справі, суд дійшов висновку, що умови мирової угоди від 03 жовтня 2022 року не відповідають нормам ст. 207 ЦПК України, а тому підстави для її затвердження у суду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49, 207, 208, 258 - 260, 353, 357 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Відмовити в затверджені мирової угоди, укладеної 03 жовтня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є сторонами у справі №755/4951/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація, про визначення місця проживання дітей, звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів та продовжити судовий розгляд.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Відповідно до положень ч.2 ст.353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (п.4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України).

Повний текст ухвали суду складено 28 листопада 2022 року.

Суддя: