Справа № 128/2964/21
РІШЕННЯ

Іменем України

14 листопада 2022 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді Карпінської Ю.Ф.,

за участю секретаря Дусанюк Н.О.,

у відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання часток в колгоспному дворі та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

УСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з вищевказаною позовною заявою, яку обгрунтовують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їхня мати ОСОБА_3 . Після смерті матері відкрилась спадщина на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та складається з житлового АДРЕСА_2 , погріба «п/Б», сараю «б», убиральні «В», воріт № 1, хвіртки № 2, криниці № 4, інвентаризаційна вартість всього будинку з господарськими будівлями складає 117036 грн 00 коп. 03.10.1987 ОСОБА_3 вступила в шлюб та змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на прізвище в шлюбі « ОСОБА_3 ». Позивачі звернулись до Вінницької державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтв про право на спадщину їм було відмовлено, оскільки ними не надано правовстановлюючих документів на спадкове майно, а право власності спадкодавця не зареєстровано відповідно до закону. Відповідно до погосподарських книг Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області Сокиринецького старостинського округу, спадковий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належав до колгоспної групи дворів. Станом на 15.04.1991 членами колгоспного двору були: ОСОБА_3 - голова двору, ОСОБА_7 - чоловік, ОСОБА_1 - син. ОСОБА_2 - син голови двору народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та на день смерті матері ОСОБА_3 09.01.2016 був неповнолітнім. Крім двох синів, у ОСОБА_3 був третій син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер у віці 16-ти років ІНФОРМАЦІЯ_4 . Член колгоспного двору - батько ОСОБА_7 вибув з колгоспного двору 30.04.1991, про що свідчить запис в погосподарській книзі за 1991-1995 роки Хижинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області. 13.03.1992 ОСОБА_3 шлюб з ОСОБА_7 розірвала та змінила прізвище « ОСОБА_3 » на дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 ». ОСОБА_7 прибув в колгоспний двір 03.10.1987 , а вибув 30.04.1991 , з того часу не приймав участь у веденні спільного господарства, не витребував свою частку з колгоспного двору. Інші спадкоємці першої черги відсутні. За вищевказаних обставин позивач ОСОБА_1 просить визнати, що йому на праві власності належить 1/2 частка житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 , який в цілому складається з житлового будинку «А», веранди «а», ганку, сараю «Б», погріба «п/Б», сараю «б», убиральні «В», воріт № 1, хвіртки № 2, криниці № 4, як частка в колгоспному дворі; визнати, що йому ( ОСОБА_1 ) на праві власності належить 1/4 частка житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який в цілому складається з житлового будинку «А», веранди «а», ганку, сараю «Б», погріба «п/Б», сараю «б», убиральні «В», воріт № 1, хвіртки № 2, криниці № 4, після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; позивач ОСОБА_2 просить визнати за ним право власності на 1/4 частки житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який в цілому складається з житлового АДРЕСА_2 , погріба «п/Б», ганку, сараю «б», убиральні «В», воріт № 1, хвіртки № 2, криниці № 4, після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 08.11.2021 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 19.01.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд.

Судовий розгляд неодноразово відкладався з поважних причин.

В судове засідання 08.11.2022 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце судового розгляду повідомлялись судом в установленому законом порядку.

Попередньо через канцелярію суду від представника позивачів - адвоката Гуменюк Н.В. надійшла письмова заява про проведення судового розгляду у її відсутність, просить задовольнити позов.

Також попередньо через канцелярію суду надійшла письмова заява представника Лука-Мелешківської сільської ради за довіреністю Кобріної Г.О., в якій остання просить проводити судовий розгляд без участі представника відповідача, при вирішенні справи Лука-Мелешківська сільська рада Вінницького району Вінницької області покладається на розсуд суду.

Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 08.11.2022 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши думки учасників справи, викладені у поданих до суду заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Вінниця померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 27.02.2018 (а.с. 8).

03 жовтня 1987 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 », що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 9 від 21.10.2011 (а.с. 11).

13 березня 1992 року ОСОБА_3 розірвала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище « ОСОБА_3 » на дошлюбне « ОСОБА_3 », що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу № 8 від 01.02.2019 (а.с. 12).

Факт родинних відносин між позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та спадкодавцем ОСОБА_3 , як синами та матір`ю, підтверджується копіями свідоцтв про народження позивачів серії НОМЕР_2 від 30.07.1988 (а.с. 9) та серії НОМЕР_3 від 30.03.2000 (а.с. 10).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, в тому числі на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до погосподарських книг Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області Сокиринецького старостинського округу, будинок що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належав до колгоспної групи дворів, головою якого з 1986 року була ОСОБА_3 (а.с. 18-28).

З довідки № 04-10/178, виданої Лука-Мелешківською сільською радою Вінницького району Вінницької області 12.04.2021, убачається, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент смерті була зареєстрована та фактично проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Також за даною адресою зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 29).

Постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницьким Є.В. № 683/02-31 від 11.05.2021 позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно, а право власності спадкодавця на нерухоме майно не зареєстровано відповідно до закону (а.с. 7).

На виконання вимог ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 08.11.2021 на адресу Вінницького районного суду Вінницької області з Вінницької районної нотаріальної контори надійшов лист № 1849/01-16 від 12.11.2021, з якого убачається, що відповідно до Спадкового реєстру, спадкоємці померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 до нотаріальної контори та приватних нотаріусів по питанню відкриття спадщини не зверталися, спадкова справа не заводилася (а.с. 59).

Згідно зі статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до вимог статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частинами першою та другою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Таким чином, для оформлення спадкових прав після померлого необхідно звернутися до державної нотаріальної контори за місцем його проживання (реєстрації), оскільки відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Установлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 єдиними спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину, оскільки на момент смерті ОСОБА_3 постійно проживали з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № 04-10/178, виданою Лука-Мелешківською сільською радою Вінницького району Вінницької області ІНФОРМАЦІЯ_9 , є сини померлої - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Однак у видачі свідоцтв про право на спадщину ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відмовлено, оскільки ними не надано правовстановлюючих документів на спадкове майно, а право власності спадкодавця не зареєстровано відповідно до закону.

Згідно з вимогами статті 7 Конституції СРСР (в редакції 1936 року), колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Відповідно до затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно з п. 9 зазначених Вказівок, окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.ст. 120, 123 ЦК України (в редакції 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Тобто усі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24.06.1983 № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

З вищенаведеного та з матеріалів даної справи убачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мали ОСОБА_3 - голова двору, ОСОБА_7 - чоловік та ОСОБА_1 - син. ОСОБА_7 з колгоспного двору вибув ще у 1991 році, не приймав участі у веденні спільного господарства та не витребував свою частку з колгоспного двору, тому ОСОБА_3 та ОСОБА_1 майно колгоспного двору (будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ) належить на праві спільної сумісної власності у рівних частках. ОСОБА_2 не був членом колгоспного двору, оскільки народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто після ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Особа має право звернутися до суду з відповідним позовом, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 січня 2021 року в справі № 2-7055/12 (провадження № 61-1322св18) вказано, що «з позовом про визнання права власності може звернутися особа, яка вже є власником майна, проте її права не визнаються іншої особою (особами). Стаття 392 ЦК України, у якій регламентується, зокрема, визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Тобто, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статті 392 цього Кодексу».

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Тобто визнання права в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим, виникає цивільно-правовій спір.

Оскільки померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , виходячи з рівності часток членів колгоспного двору, належала 1/2 частка житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після її смерті єдиними спадкоємцями першої черги за законом є позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які отримати свідоцтва про право на спадщину після смерті матері не мають можливості, іншого способу захисту своїх спадкових прав, окрім судового, у позивачів немає, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

За клопотанням позивачів суд вважає залишити за останніми судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1216-1218, 1261, 1268-1270 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 76-82, 89, 95, 211, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання часток в колгоспному дворі та визнання права власності в порядку спадкування за законом- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який в цілому складається з житлового АДРЕСА_2 , погріба «п/Б», ганку, сараю «б», убиральні «В», воріт № 1, хвіртки № 2, криниці № 4, як частки в колгоспному дворі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частки житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який в цілому складається з житлового АДРЕСА_2 , погріба «п/Б», сараю «б», убиральні «В», воріт № 1, хвіртки № 2, криниці № 4, в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частки житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який в цілому складається з житлового АДРЕСА_2 , погріба «п/Б», сараю «б», убиральні «В», воріт № 1, хвіртки № 2, криниці № 4, в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач Лука-Мелешківська сільська рада Вінницького району Вінницької області, адреса місцезнаходження: с. Лука-Мелешківська, вул. Центральна, 2А, Вінницького району Вінницької області.

Дата складення повного судового рішення - 14.11.2022.

СУДДЯ Юлія КАРПІНСЬКА