справа № 274/1572/22
провадження № 2/0274/905/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.10.2022 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: судді Вдовиченко Т.М., за участю секретаря судового засідання Рудич М.О., представника позивача Сачка А.В., відповідачки ОСОБА_1 , представника відповідачки ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

в с т а н о в и в :

08.04.2022 ОСОБА_3 в особі свого представника - адвоката Сачка А.В., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 20.11.2021 року о 18 год. 25 хв. на автодорозі Гардишівка-Озадівка, відповідачка ОСОБА_1 під час випасання коня, не забезпечила належного догляду за твариною, внаслідок чого кінь вибіг на проїзну частину, де відбулося зіткнення з транспортним засобам Ford-Kuga д.н.з. НОМЕР_1 , який належить позивачу. В результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 100153,47 грн. На підставі наведеного, позивач просить стягнути з відповідачки зазначений розмір матеріальної шкоди, а також судові витрати.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 20.04.2022 в справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін ( а.с. 38-39).

20.06.2022 представником відповідачки ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву представник відповідачки - адвокат Ковальчук А.О. просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає їх необґрунтованими. Зазначає, що 20.11.2021 року о 18 год. 25 хв. на автодорозі Гардишівка-Озадівка трапилася ДТП, у якій під час зіткнення з конем відповідачки ОСОБА_1 транспортний засіб Ford-Kuga д.н.з. НОМЕР_1 , який належить позивачу зазнав механічних пошкоджень. Однак відповідачка ОСОБА_1 не випасала коня. Відповідно до постанови Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21.01.2022 року у справі №274/7336/21 провадження у справі відносно ОСОБА_1 було закрите, в зв`язку з відсутністю в діях відповідачки складу адміністративного правопорушення. ОСОБА_1 не залишала тварину без нагляду, оскільки нею було вжито всіх необхідних заходів для забезпечення належного догляду за конем, а саме: залишення його для випасу на території городу односельця, при чому відстань до початку проїзної частини становить близько 150 м, линва, що утримує тварину була зафіксована відповідачкою двома припонами. З невстановленої причини кінь був відіпнутий, що дало йому змогу рухатися в напрямку домівки ОСОБА_1 . В матеріалах справи відсутні докази залишення відповідачкою коня на проїзній частині дороги без нагляду чи перегону через проїзну частину дороги, так само як її участь у процесі руху на дорозі в якості пішоходу, водія, пасажира чи погонича тварин. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Вини відповідачки матеріалами справи не доведено. Щодо розміру шкоди зазначив, що позивачем не надано жодного доказу ринкової вартості пошкодженого автомобіля на момент скоєння ДТП. Висновок експертного дослідження №483 від 09.12.2021 року не може бути належним і допустимим доказом, оскільки огляд ТЗ проведений через 16 днів після ДТП, розрахунок шкоди є завищеним. Експерт не попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Враховуючи наведене, просить в задоволенні позову відмовити ( а.с. 56-57).

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з наведених у ньому підстав, просив задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 заперечила проти задоволення позовних вимог, вказала, що вона є власником кобили, яка залишилися їй у спадок після смерті сина. Кобилу вона припнула на городі від дороги близько 200 метрів. Кобилу зазвичай вона припинає о 08 год, а забирає о 17 год., протягом дня колиба випасається без нагляду. Про ДТП вона дізналася коли їй зателефонував голова селищної ради, вона пішла на місце пригоди і побачила там машину, і її кобилу, яка була припнута на іншій стороні дороги. Вважає, що водій автомобіля був п"яний і наїхав на її кобилу, яка сама йшла обабіч дороги додому, як відіпнулася кобила вона не знає.

Представник відповідачки позовні вимоги також не визнав, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з тих підстав, що відповідачку ОСОБА_1 не було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, що свідчить про відсутність в її діях будь-якої вини, а також на відсутність доказів спричинення транспортному засобу механічних пошкоджень, які наведені в експертному дослідженні №483 від 09.12.2021 року.

Суд, вислухавши пояснення відповідачки, представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, відзив на позов , суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником транспортного засобу марки Ford-Kuga, 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ( а.с.9).

Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21.01.2022 року у справі №274/7336/21 провадження у справі відносно ОСОБА_1 було закрите, в зв`язку з відсутністю в діях відповідачки складу адміністративного правопорушення ( а.с.10).

Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10.12.2021 року справі №274/7335/21 провадження у справі відносно ОСОБА_3 було закрите, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення ( а.с.11-12).

Згідно висновку експертного дослідження №483 від 09.12.2021 року, складеного судовим експертом Арефіним М.Г. про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки Ford-Kuga, 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля станом на 05.12.2021 року становить 111400 грн., вартість відновлювального ремонту - 100153,47 грн.( а.с. 13-28).

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

гідно зі статями 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідачку покладено обов`язок доведення відсутності її вини у завданні шкоди, а позивач повинні доводити лише наявність шкоди та її розмір.

Згідно з частинами першою та другою статті 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на них поширюється режим речі, а правила поводження з тваринами встановлюються законом.

Таким законом є, зокрема Закон України "Про захист тварин від жорстокого поводження" у статті 9 якого визначено, що особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана супроводжувати домашню тварину поза місцями її постійного утримання. А також ця особа та особа, яка супроводжує домашню тварину зобов`язана забезпечити безпеку сторонніх людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною, безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою, крім того фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб.

Згідно із частиною четвертою статті 12 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження" шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 28 лютого 2018 року у справі N 281/618/15-ц та постанові від 01. квітня 2020 року у справі №285/4411/18.

Отже вказаними нормами законодавства передбачено, особа, яка утримує тварину повинна відшкодовувати в повному обсязі завдану її твариною шкоду іншій особі або її майну.

У судовому засіданні встановлено, що відповідачка є власницею кобили та відповідальна за належне її утримання, випасала належну їй сільськогосподарську тварину (кобилу ) без нагляду. Тварина вийшли на проїзну частину дороги, внаслідок чого сталася ДТП та був пошкоджений належний позивачу автомобіль марки Ford-Kuga д.н.з. НОМЕР_1 .

Посилання представника відповідачки на те, відповідачкою ОСОБА_1 було вжито всіх заходів для забезпечення належного догляду за конем не знайшло свого підтвердження в ході судового засідання.

На думку суду, відповідачка не дотрималася обов`язків по належному догляду за твариною, контролю за її поведінкою. Такі діяння відповідачки суд вважає неправомірними, між ними і спричиненою позивачу шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина відповідачки.

З огляду на зазначене, суд вважає необґрунтованими доводи представника відповідача про те, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ст. 124 КУпАП не притягувалася, а отже, її вина не доведена ( відповідна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 23.02.2020 справа № 158/1981/20 провадження № 61-12503св21).

У обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на Висновок експертного дослідження №483 від 09.12.2021 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки Ford-Kuga д.н.з. НОМЕР_1 , складеного судовим експертом Арефіним М.Г., згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки Ford-Kuga д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті ДТП, станом на 05.12.2021 року становить 100153,47грн.

Отже, суд відхиляє доводи представника відповідача про не доведення позивачем розміру матеріальної шкоди і враховує наявний у матеріалах справи висновок.

Зазначений висновок експертного дослідження суд визнає належним доказом з тих підстав, що він стороною відповідачки жодним чином не спростований і у ньому містяться конкретні, чіткі дані щодо предмета доказування в частині, що стосується визначення вартості майнової шкоди, завданої позивачу у результаті пошкодження автомобіля.

Передбачена ст. 1166 ЦК України презумпція вини заподіювача шкоди означає, що докази відсутності його вини має подати сам відповідач. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є заподіювачем шкоди або особою, яка в силу закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачкою не доведено суду, що нею були вжиті всі залежні від неї заходи щодо належного виконання зобов`язання по догляду за твариною під час випасання біля транспортних шляхів, як це передбачено вимогами ст. 9 Закон України «Про захист тварин від жорстокого поводження», а відтак не доведено відсутності її вини у спричинені шкоди.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 є підставним та таким, що підлягає до задоволення.

З урахуванням наведеного з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заподіяна матеріальну шкоду в розмірі 100153,47 грн. у відповідності до Висновку експертного дослідження №483 від 09.12.2021 року про визначення вартості матеріального збитку.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1001,00 грн та 3500,00 грн. витрати за проведення експертного дослідження.

Керуючись ст. ст. 4,12- 13, 76-81, 89, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( місце реєстрації : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ( місце реєстрації : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) матеріальну шкоду в розмірі 100 153 ( сто тисяч сто п"ятдесят три ) грн 47 коп., витрати за проведення експертного дослідження - 3500 ( три тисячі п"ятсот ) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( місце реєстрації : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ( місце реєстрації : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) 1001,00 грн. - витрати по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.М. Вдовиченко