ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/2229/22

Провадження № 22-з/4820/203/22

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. ( суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/2229/22 за заявами представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Упадова Дениса Дмитровича та представника ОСОБА_3 адвоката Білого Валентина Вікторовича про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Хмельницької міської ради, Першої Хмельницької державної нотаріальної контори, третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання недійсними Державних актів на право власності на земельну ділянку, Свідоцтва про право на спадщину за законом та скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з поданими заявами, суд

в с т а н о в и в:

У січні 2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом в якому просив: - визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ХМ, виданий Шаровечківською сільською радою народних депутатів Хмельницького району Хмельницької області 17 вересня 1996 року на ім`я ОСОБА_4 , зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1746 площею 0,0704 га, кадастровий номер :03:012:2093 для ведення садівництва, яка знаходиться на території Шаровечківської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області; - визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯЕ № 306109, виданий Управлінням земельних ресурсів у хмельницькому районі 21 травня 2008 року на ім`я ОСОБА_1 (співвласник ОСОБА_2 ) зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 36 на земельну ділянку, площею 0,0704 га, кадастровий номер :03:012:2093, для ведення садівництва, що розташована в садівничому товаристві «Зелений гай» на території Шаровечківської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області; - визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом серія та номер: ААА № 690215, видане 29 жовтня 1996 року заступником завідувача Першої Хмельницької Держнотконтори Поліщук Н.В. на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0704 га, кадастровий номер :03:012:2093, для ведення садівництва, яка знаходиться на території Шаровечківської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області; - скасувати в державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0704 га, кадастровий номер :03:012:2093 для ведення садівництва, що розташована на території Шаровечківської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2022 року позов задоволено частково, визнано недійсним Державний акт на право приватної власності ОСОБА_4 на земельну ділянку серії ХМ площею 0,0704 га для ведення садівництва, яка знаходиться на території Шаровечківської сільської ради, виданий Шаровечківською сільською радою народних депутатів 17 вересня 1996 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1746; визнано недійсним Державний акт на право власності ОСОБА_1 (співвласник ОСОБА_2 ) на земельну ділянку з кадастровим номером :03:012:2093 серії ЯЕ №306109 площею 0,0704 га для ведення садівництва, яка знаходиться в садівничому товаристві «Зелений гай» на території Шаровечківської сільської ради Хмельницького району, виданий управлінням земельних ресурсів у Хмельницькому районі 21 травня 2008 року та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №36; визнано недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом серії ААА № 690215, виданого Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою 29 жовтня 1996 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:012:2093 площею 0,0704 га для ведення садівництва, яка знаходиться на території Шаровечківської сільської ради Хмельницького району; скасовано в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :03:012:2093 площею 0,0704 га для ведення садівництва, яка знаходиться на території Шаровечківської сільської ради Хмельницького району. Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 червня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі по 3250 грн з кожного.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 09 серпня 2022 року апеляційну скаргу задоволено частково, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2022 року в частині визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ХМ, виданий Шаровечківською сільською радою народних депутатів Хмельницького району Хмельницької області 17 вересня 1996 року на ім`я ОСОБА_4 , зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1746 площею 0,0704 га, кадастровий номер :03:012:2093 для ведення садівництва, яка знаходиться на території Шаровечківської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області; визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за законом серія та номер: ААА № 690215, видане 29 жовтня 1996 року заступником завідувача Першої Хмельницької Держнотконтори Поліщук Н.В. на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0704 га, кадастровий номер :03:012:2093, для ведення садівництва, яка знаходиться на території Шаровечківської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, розподілу судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 в цій частині відмовлено.

15 серпня 2022 року представником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокатом Упадовим Д.Д. подано заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в апеляційному суді. При цьому представник апелянтів зазначав, що загальна вартість за надану правничу допомогу складає по 10000 грн, які йому окремо сплачено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Тому представник апелянтів, просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та на користь ОСОБА_2 по 10 000 грн судових витрат у вигляді професійної правничої допомоги в апеляційній інстанції.

24 серпня 2022 року представником ОСОБА_3 адвокатом Білим В.В. подано заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в апеляційній інстанції.

При цьому, представник позивача зазначав, що загальна вартість за надану правничу допомогу складає по 9 650 грн, які йому сплачено ОСОБА_3 .

Крім того, представник позивача звернувся з клопотанням про поновлення строку в якому зазначає, що повний текст постанови суду отримана позивачем 15 серпня 2022 року, тобто в останній день для подачі заяви про стягнення судових витрат. Проте, вказує представник позивача, що з 12 серпня 2022 року в нього погіршився стан здоров`я, тому у нього не було змоги здійснити підготовку Акту приймання-передачі, рахунок на оплату та відповідно заяву про стягнення витрат на правничу допомогу. 15 серпня 2022 року в зв`язку з погіршенням стану здоров`я він змушений був здати ПЛР-тест на коронавірусну інфекцію та звернутися до лікаря для оформлення медичного висновку про непрацездатність. Тому підписання всіх документів і проведення оплати за надану правничої допомоги вже були підписані та оформлення вже після одужання адвоката. Таким чином, подання заяви про стягнення витрат на правничу допомогу у встановлений строк було неможливим з об`єктивних причин, що не залежали від сторони позивача.

Тому представник ОСОБА_3 адвокат Білий В.В., просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_3 9650 грн витрат на правничу допомогу.

Колегія суддів вважає, що подані заяви про стягнення витрат на правничу допомогу підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Статтею 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Із положень ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

В силу ч.ч. 2, 3, 8 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу.

До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2020 року у справі № 757/16448/17-ц (провадження № 61-48191св18).

На підтвердження відповідних витрат на правову допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені чи мають бути понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Водночас, у разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд повинен врахувати положення ст. 141 ЦПК України, згідно якої у разі задоволення позову судові витрати, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу, покладаються на відповідача.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи з конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

З матеріалів справи вбачається, що 01 червня 2022 року між адвокатом Упадовим Д.Д. та Шуликом С.І. був укладений договір про надання правничої допомоги.

Також, 01 червня 2022 року договір про надання правничої допомоги був укладений між адвокатом Упадовим Д.Д. та Кузьмук О.І.

На підставі укладених договорів та ордерів про надання правничої допомоги адвокат Упадов Д.Д. надавав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в суді першої та апеляційної інстанції професійну правничу допомогу у справі.

В поданій апеляційній скарзі представник апелянтів вказав, що орієнтовний розмір витрат на дану допомогу в апеляційній інстанції, які понесуть ОСОБА_1 та ОСОБА_2 становить 20 000 грн.

Після ухвалення постанови Хмельницького апеляційного суду від 09 серпня 2022 року, повний текст якого виготовлено 12 серпня 2022 року, представник апелянтів направив до суду заяви про ухвалення додаткового рішення, в яких просив суд стягнути з позивача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі по 10000 грн.

До заяви представник апелянтів долучив Договір про надання правничої допомоги від 01.06.2022 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , акт приймання-передачі послуг за договору від 09 серпня 2022 року, Звіт про витрачений час на надання правничої допомоги, рахунок-фактуру.

Аналогічні документи подані і на підтвердження надання правничої допомоги ОСОБА_2 , а саме: Договір про надання правничої допомоги від 01.06.2022 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , акт приймання-передачі послуг за договору від 09 серпня 2022 року, Звіт про витрачений час на надання правничої допомоги, рахунок-фактуру.

За умовами договору сторони обумовили, що оплата послуг адвокат всього складає 20 000 грн, тому ОСОБА_1 і ОСОБА_2 сплатили за отримані послуги по 10 000 грн.

Крім того, представник позивача адвокат Білий В.В. також в своєму відзиві на апеляційну скаргу, вказав, що орієнтовний розмір витрат на професійну допомогу який очікує понести ОСОБА_3 становить 10 000 грн і вказав що остаточний розрахунок понесених витрат буде наданий суду в межах процесуального строку.

Звертаючись до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, яка подана 22 серпня 2022 року, представник позивача посилався, що строк ним пропущено з поважних причин, а саме внаслідок його хвороби. При цьому, адвокат Білий В.В. надав суду витяг з електронного кабінету щодо відкриття лікарняного листа, який був відкритий з 15 серпня 2022 року по 19 серпня 2022 року та довідку щодо здачі ПЛР тесту від 16 серпня 2022 року.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою-п`ятою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

За змістом наведених правових норм суд може поновити пропущений строк лише у разі його пропуску з поважних причин.

При цьому поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню із відповідною заявою, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Отже, з огляду на подані докази, колегія суддів, вважає, що з об`єктивних причин, а саме внаслідок хвороби представника позивача, заява про щодо стягнення понесених судових витрат не була протягом п`ятиденного строку подана до суду, тому слід поновити строк для її подачі.

З матеріалів справи вбачається, що 18 серпня 2022 року між адвокатом Білим В.В. та Зубаром В.П. був укладений договір про надання правничої допомоги.

На підставі укладеного договору та ордеру про надання правничої допомоги адвокат Білий В.В. надавав ОСОБА_3 в суді першої та апеляційної інстанції професійну правничу допомогу у справі.

В поданому відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Білий В.В. вказав, що орієнтовний розмір витрат на професійну допомогу в апеляційній інстанції, який очікує понести ОСОБА_3 становить 10 000 грн.

Після ухвалення постанови Хмельницького апеляційного суду від 09 серпня 2022 року надійшла заява від представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу.

До заяви представник позивача, долучив рахунок на оплату № 22/08 від 22 серпня 2022 року, акт № 22/08/2022 прийому-передачі наданих послуг від 22 серпня 2022 року до Договору № 18/08 про надання правової допомоги від 18 серпня 2021 року, квитанцію про оплату від 22 серпня 2022 року № 120 та меморіальний ордер від 22.08.2022 № 32293628SB.

Таким чином, згідно рахунку на оплату послуг адвоката, ОСОБА_3 сплатив за отримані послуги 9 650 грн.

Пунктом 10 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Позивач зазначив в позові чотири вимоги немайнового характеру, позовні вимоги задоволено частково в частині двох немайнових вимог, в решті відмовлено, тобто 50% від заявлених вимог.

Позивач документально підтвердив понесені ним витрати на правничу допомогу в сумі 9 650 грн, таким чином, з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід стягнути по 2 412 грн 50 коп (9650-50%:2) витрат на правничу допомогу на користь позивача.

Відповідачі не скористалися своїм правом і не заявляли клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу позивачу у зв`язку з невідповідністю їх розміру критеріям співмірності.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 документально підтвердили понесені ними витрати на правничу допомогу в сумі 20 000 грн, згідно наданих рахунків-фактури, які долучені представником апелянтів.

Представник позивача ОСОБА_3 заявив клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з невідповідністю їх розміру критеріям співмірності. Оскільки вважає, що хоча представник апелянтів адвокат Упадов Д.Д. представляв інтереси обох відповідачів, проте в більшій мірі вирішення цієї справи впливає саме на права та інтереси ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2 . Крім того, на думку представника позивача, адвокатом Упадовим Д.Д. не надано належних доказів саме про сплату по 10000 грн кожним з відповідачів окремо, тому представник позивача вважає, що сума понесених відповідачами витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям співмірності, а тому підлягає зменшення.

Дослідивши надані представником відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_2 докази та враховуючи доводи, викладені в заяві представника позивача ОСОБА_3 , колегія суддів приходить до висновку щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу. Виходячи з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, вважає, що витрати на правничу допомогу кожного з відповідачів мають складати по 5000 грн.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, адвокат Упадов Д.Д. підготував і подав одну апеляційну скаргу від імені відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , хоча в обох звітах до Акту приймання-передачі наданої правової допомоги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 вказано написання апеляційної скарги, однак апеляційна скарга, як процесуальний документ складена одна. Ознайомлення із відзивом на апеляційну скаргу в інтересах відповідачів вказано в обох звітах до Акту виконаний робіт, хоча робота з опрацювання нормативної бази проводилася не окрема в інтересах кожного з відповідачів, а в загальному одночасно в інтересах обох відповідачів.

Тому враховуючи наведене колегія суддів частково погоджується з доводами представника ОСОБА_3 адвоката Білого В.В. щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу та, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи, вважає, що витрати кожного з відповідачів на правничу допомогу мають складати по 5 000 грн.

Таким чином, враховуючи п. 10 ст. 141 ЦПК України, з позивача ОСОБА_3 слід стягнути на користь відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 2 500 грн ( 20 000-50%:2) кожному витрат на правничу допомогу на їх користь.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, ч.ч.2,3 270, ст. 381 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Поновити представнику позивача адвокату Білому Валентину Вікторовичу строк для подання заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Заяви представника позивача адвоката Білого Валентина Вікторовича та представника відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Упадова Дениса Дмитровича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на правничу допомогу по 2 412 грн 50 коп з кожного.

Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) по 2 500 грн витрат на правничу допомогу кожному.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту підписання, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 03 жовтня 2022 року.

Судді А.М.Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова