03.10.2022 Провадження по справі № 2/940/137/22
Справа № 940/11/22

РІШЕННЯ

Іменем України

03 жовтня 2022 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Мандзюка С.В.

за участю секретаря судових засідань Романовської Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Тетієві цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та штрафних санкцій,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 3880,00 грн., пеню у розмірі 575,38 грн., 3% річних у розмірі 116,40 грн. та понесені судові витрати у розмірі 908,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 17.08.2020 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір № ЮС 1708, за умовами якого позивачка зобов`язалась передати відповідачці комплекс товарів та послуг по догляду за обличчям (надалі по тексту Комплекс), а відповідачка зобов`язалась прийняти цей Комплекс, згідно акту приймання-передачі товару та сплатити за нього визначену договором грошову суму в розмірі 23273,00 гривень. Позивачка, дотримуючись умов договору, належним чином виконала свої зобов`язання перед відповідачкою у повному обсязі, що підтверджується підписаними сторонами актом приймання-передачі товару від 17.08.2020 року та актом наданих послуг від 16.11.2020 року. У свою чергу, відповідачка отримала Комплекс, будь-яких претензій щодо такого отриманого Комплексу та щодо виконання позивачкою своїх зобов`язань за договором не мала та не висувала, про що свідчить її підпис у зазначених актах. Згідно п. 5.1 договору загальна вартість Комплексу складає 23273,00 грн. Зазначений Комплекс відповідачка частково придбала за рахунок банківської послуги «оплата частинами», наданої АТ КБ «ПриватБанк», за умовами якої позивачка надала банківській установі дозвіл на щомісячне регулярне списання грошових коштів зі своєї банківської картки. Пунктом 5.2.2 договору встановлено, що при оплаті через споживчий кредит відповідачка вносить позивачці перший платіж (завдаток) в розмірі 5180,00 гривень. Згідно додаткової угоди до договору сторони окремо погодили оплату такого першого платежу рівними частинами не пізніше 17 числа кожного місяця в розмірі 1295,00 грн. Однак, відповідачка свої зобов`язання щодо оплати першого платежу за отриманий Комплекс виконала не у повному обсязі, а саме сплатила лише частину першого платежу у розмірі 1300,00 грн. Станом на день звернення позивачки до суду з позовом, сума заборгованості відповідачки за перший платіж складає 3880,00 грн. Позивачкою було направлено письмову претензію вих. № 1 від 21.05.2021 року з вимогою щодо погашення відповідачкою заборгованості за договором, однак ОСОБА_2 залишила таку претензію без відповіді та без виконання.

За таких обставин, позивачка була змушена звернутися до суду з метою захисту своїх законних прав та інтересів.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 01.02.2022 року відкрито провадження в справі, яку призначено до підготовчого засідання.

14.02.2022 року відповідачка ОСОБА_2 надала суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити позивачці у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки сума боргу та порушення строку оплати є недоведеними. Крім того, зазначила, що повністю розрахувалась з позивачкою, що підтверджується відповідними чеками. (а. с. 30-36).

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 15.06.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

08.08.2022 року до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивачка зазначила, що надані відповідачкою копії товарних чеків є неналежним доказом оплати заборгованості за договором, оскільки є оплатами за інші послуги і здійснені на користь інших осіб. Тому, такі чеки не можуть братися до уваги та бути врахованими в рахунок оплати за договором. (а. с. 60-64).

У судове засідання позивачка фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не прибула, надіслала до суду клопотання, в якому просить розгляд справи здійснювати за її відсутності за наявними матеріалами у справі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. (а. с. 67).

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не прибула, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 17 серпня 2020 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір № ЮС 1708, за умовами якого позивачка зобов`язується надати відповідачці комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя т.м. «HIKARI» (надалі Комплекс по догляду), а відповідачка зобов`язується прийняти цей комплекс по догляду згідно акту приймання-передачі та сплатити за нього визначену договором грошову суму (ціну).

Відповідно до п. 1.2 Договору під Комплексом по догляду мається на увазі: продаж набору косметики «HIKARI» та надання косметологічних послуг.

Відповідно до п. 1.3 Договору асортимент, перелік, кількість складових та загальна вартість Комплексу визначаються в Переліку № 1 (специфікації), що є невід`ємною частиною Договору.

Пунктом 2.4. Договору визначено, що зобов`язання позивачки по передачі Комплексу по догляду вважаються виконаними в момент його передачі в розпорядження Відповідачки, згідно акту приймання-передачі та підписанні цього Договору.

Відповідно до п. 5.1 Договору загальна вартість Комплексу по догляду за цим Договором складає 23273,00 гривень.

Пунктом 5.2.2 Договору встановлено, що при оплаті через споживчий кредит відповідачка вносить позивачці перший платіж (завдаток) в розмірі 5180,00 гривень не пізніше 17.12.2020 року.

Згідно додаткової угоди № ЮС 1708 до Договору № ЮС 1708 від 17.08.2020 року, сторони погодили оплату такого першого платежу рівними частинами не пізніше 17 числа кожного місяця в розмірі 1295,00 гривень. Остаточно оплатити перший платіж (завдаток) відповідачка зобов`язувалась не пізніше 17 грудня 2020 року.

Відповідно до п. 6.1. Договору за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань по даному Договору сторони несуть відповідальність згідно діючого законодавства України.

Відповідно до п. 6.2 Договору у випадку затримки відповідачкою сплати грошових коштів, передбачених пунктом 5.2.2 даного Договору строком більше ніж на п`ять календарних днів поспіль, відповідачка сплачує позивачці неустойку у вигляді пені у розмірі 0,5 % від несплаченої суми за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , дотримуючись умов Договору, належним чином виконала свої зобов`язання перед ОСОБА_2 у повному обсязі, що підтверджується підписаними сторонами актом приймання-передачі товару до Договору № ЮС 1708 від 17.08.2020 року та актом наданих послуг до Договору № ЮС 1708 від 17.08.2020 року. (а. с. 13).

Однак, відповідачка ОСОБА_2 свої зобов`язання щодо оплати першого платежу за отриманий Комплекс по догляду виконала не у повному обсязі, а саме сплатила лише частину першого платежу у розмірі 1300,00 грн., що підтверджується копією товарного чеку № 473 від 14.09.2020 року. (а. с. 17).

Станом на день звернення позивачки до суду з позовом, сума заборгованості відповідачки за перший платіж складає 3880,00 грн.

Позивачкою було направлено відповідачці ОСОБА_2 претензію вих. № 1 від 21.05.2021 року з вимогою щодо погашення заборгованості за договором. (а. с. 16).

Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України визначено, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Так, із розрахунку, наведеного у позовній заяві, вбачається, що позивачка просить стягнути із відповідачки заборгованість за договором у розмірі 3880,00 грн., пеню у розмірі 575,38 грн. та 3 % річних у розмірі 116,40 грн.

Відповідачкою ОСОБА_2 зазначений розрахунок позивачки не спростований, контрозрахунок не наданий.

Відтак, у суду відсутні підстави ставити під сумнів розрахунок, наданий позивачкою.

Водночас, надані відповідачкою ОСОБА_2 на обґрунтування оплати позивачці 5273 грн. копії товарних чеків, на переконання суду, є неналежними доказами оплати відповідачкою послуг за договором № ЮС 1708 від 17.08.2020 року, оскільки є оплатами за інші послуги і здійснені на користь інших осіб, зокрема ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 (а. с. 34-36).

Інших доказів на підтвердження належного виконання вимог договору відповідачка суду не надала.

Виходячи з принципу диспозитивності, відповідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже, з огляду на вищезазначені норми права, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши, що відповідачка ОСОБА_2 допустила невиконання взятих на себе зобов`язань за договором № ЮС 1708 від 17.08.2020 року, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Разом з тим, відповідно до ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як встановлено судом, позивачкою понесені судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви в сумі 908 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією №266810001 від 28 грудня 2021 року.

Отже, понесені позивачкою і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 908 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 10, 12, 76, 81, 82, 141, 178, 264-268, 354 ЦПК України, статтями 525, 526, 530, 610, 612, 625, 626, 627, 628, 629, 901, 903 ЦК України, суд

вирішив:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та штрафних санкцій задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , заборгованість у розмірі 3880 (три тисячі вісімсот вісімдесят) гривень 00 копійок, пеню у розмірі 575 (п`ятсот сімдесят п`ять) гривень 38 копійок, три відсотки річних у розмірі 116 (сто шістнадцять) гривень 40 копійок та понесені судові витрати у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення: 10.10.2022 року.

Суддя С.В.МАНДЗЮК