Провадження № 2/554/4639/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року

м. Полтава

Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Петрова Н.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до КП «Полтавська обласна клінічна лікарня імені М.В.Скліфасовського» Полтавської обласної ради про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

26.09.2022 року до Октябрського районного суду м. Полтави надійшла позовна заява ОСОБА_1 до КП «Полтавська обласна клінічна лікарня імені М.В.Скліфасовського» Полтавської обласної ради про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави 03 жовтня 2022 року заяву ОСОБА_1 до КП «Полтавська обласна клінічна лікарня імені М.В.Скліфасовського» Полтавської обласної ради про зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху, у зв`язку з тим, що до позовної заяви не надано доказ надсилання з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів, крім того виходячи зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 , позовні вимоги неконкретизовані, не підтверджені доказами в обгрунтування позову.

03.10.2022 року ухвалу про залишення заяви без руху було направлено заявнику на електронну адресу. Цього ж дня заявником отримано вищевказану ухвалу на електронну скриньку зазначену у заяві.

Станом на 03 листопада 2022 року заявником не були усунуті всі недоліки які зазначалися в ухвалі суду від 03 жовтня 2022 року, а саме не надано доказ надсилання з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів, крім того виходячи зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 , позовні вимоги неконкретизовані, не підтверджені доказами в обгрунтування позову.

Згідно ч.4ст.10 ЦПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Крім того, слід зазначити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Відповідно до ч. 3ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями175і177цьогоКодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки позивач у зазначений в ухвалі строк не усунув недоліки заяви, її слід вважати неподаною і повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі наведеного, керуючись ст. 185, п. 1 ч. 1 ст. 258, ч. 1 ст. 260, ч. 2 ст. 261 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до КП «Полтавська обласна клінічна лікарня імені М.В.Скліфасовського» Полтавської обласної ради про зобов`язання вчинити певні дії - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Петрова