07.10.2022 Єдиний унікальний номер 205/2800/22
Провадження № 2/205/2008/22
07 жовтня 2022 рік м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
у складі головуючого судді Бізяєвої Н.О.
за участю секретаря судового засідання Ільїчової К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Приватного підприємства «Ковальова» до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.», ОСОБА_1 про стягнення шкоди завданої в наслідок дорожньої транспортної пригоди,-
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.06.2021 року об 11:30 год., у місті Дніпрі, по пл.. Шевченка, біля буд. 4, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Smart» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на парві власності ПП «Ковальова», та який стояв на стоянці, і автомобіль «Peugeot», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень із матеріальними збитками. ОСОБА_1 не заперечуючи фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди свою провину визнав та водіями автомобілів учасників ДТП спільно у встановленому Законом №1961-ІV порядку було складено повідомлення про дорожньо-транспотну пригоду від 12.06.2021 року. Відповідач, розуміючи, що ПП «Ковальова», як власникові пошкодженого транспортного засобу заподіяно шкоду послався лише на те, що відшкодування шкоди за наслідком дорожньо-транспортної пригоди є виключним обов`язком страхової компанії у зв`язку з чим, жодної фінансової відповідальності він не нестиме.
Ухвалою суду від 08 червня 2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження, та призначено підготовче судове засідання на 10 годину 00 хвилин 27 червня 2022 року (а.с. 63).
Ухвалою суду від 18 липня 2022 року закрито підготовче судове засідання по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 13 годину 45 хвилин 03 серпня 2022 року (а.с. 76).
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 95), про причини неявки суд не повідомив.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення на офіційному сайті суду оголошення про його виклик (а.с. 94), про причини неявки суд не повідомив.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та спираючись на вимоги ст. ст. 223, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення.
Судом встановлено, що 12.06.2021 року об 11:30 год., у місті Дніпрі, по пл.. Шевченка, біля буд. 4, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Smart» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на парві власності ПП «Ковальова», та який стояв на стоянці, і автомобіль «Peugeot», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень із матеріальними збитками. У зв`язку з визнанням провини ОСОБА_1 , не заперечуючи фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди, водіями автомобілів учасників ДТП спільно у встановленому Законом №1961-ІV порядку було складено повідомлення про дорожньо-транспотну пригоду від 12.06.2021 року (а.с. 13).
Як вбвчається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПП «Ковальова», ОСОБА_2 керівник, який має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіленості (а.с. 8).
Згідно Наказу №07 ПП «Ковальова» від 01.06.2021 року, ОСОБА_2 закріпив легковий автомобіль (марка) «Smart fortwo coupe 66 kw urbo НОМЕР_6 » за ОСОБА_3 у період з 01.06.2022 по 15.06.2022 (а.с. 11).
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Peugeot», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 забезпечена полісом № 201842671, що виданий ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» (а.с. 18).
22 червня 2022 року ПП «Ковальова» на адресу ТДВ «СК «Ю.Ес. Ай» надіслало Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулася 12.06.2021 року об 11:30 год. за участю автомобіля «Smart fortwo» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на парві власності ПП «Ковальова», і автомобіль «Peugeot», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1
26 січня 2021 року судовим експертом Дроздовим Ю.В. за заявою ПП «Ковальова» проведено товарознавчу експертизу по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу автомобілю «Smart fortwo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , за яким вартість матеріального збитку (з урахуванням втрати товарної вартості), заопідяної влансику колісного транспортного засобу автомобіль «Smart fortwo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого в наслідок ДТП, складає 33 949 гривен 40 копійок (а.с. 23-34).
20 липня 2021 року ПП «Ковальова» з метою компенсації спричинених в результаті дорожньо-транспортної пригоди збитків звернулось до ТДВ «СК «Ю.Ес. Ай» з відповідною заявою (а. с. 17).
Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Приписами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Нормою ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з вимогами ч. ч 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно з вимогами ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).
Нормою ч. 3 ст. 988 ЦК України визначено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Приписами ч. 1 ст. 990 ЦК України визначено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Згідно з вимогами ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Пунктами 1.4, 1.7 ст. 1 цього Закону визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.
Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно з вимогами ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Приписами п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19.
Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено те, що, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
Приписами ст. 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У своїй постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 359/2309/17 Верховний Суд вказав на те, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України, відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Судом встановлено, що 12.06.2021 року об 11:30 год., у місті Дніпрі, по пл.. Шевченка, біля буд. 4, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Smart» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на парві власності ПП «Ковальова», та який стояв на стоянці, і автомобіль «Peugeot», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень із матеріальними збитками. У зв`язку з визнанням провини ОСОБА_1 , не заперечуючи фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди, водіями автомобілів учасників ДТП спільно у встановленому Законом №1961-ІV порядку було складено повідомлення про дорожньо-транспотну пригоду від 12.06.2021 року.
Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність транспортного засобу ««Peugeot Boxer», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 забезпечена полісом ОСЦПВ № 201842671, що виданий ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай».
Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Верховним Судом у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, з-поміж іншого, встановлено те, що виплата страховиком страхувальнику страхового відшкодування у встановлений договором строк є обов`язком страховика.
Позивач звертався до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» із заявою про отримання страхового відшкодування, проте станом на 18.05.2022 року відшкодування виплачене не було.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Крім того, оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, перевищує страхову суму (суму страхового відшкодування), то із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню різниця від розміру страхового відшкодування та фактичною вартістю ремонту.
Крім того, відповідно Закону «про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено максимальний розмір не більше ніж 2% від розміру компенсації на покриття шкоди, заподіяної майну третіх осіб.
Відповідно Страхового Полісу №АР/4494965, страхова сумма на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну зазначена 130000 гривень 00 копійок, тобто розмір самостійної виплати не може перевищувати 2600 гривен 00 копійок (а.с. 12).
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги доведені належними, допустимими та достатніми доказами, через що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються на відповідача.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою у судового експерта Дроздова Ю.В. було замовлено висновок експерта № 4401/22 (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ), вартість якого складає 3500 гривень, та яка сплачена позивачем, підтвердженням чого є квитанція про оплату наданих експертних послуг від 29 листопада 2021 року (а.с. 57).
Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що позов ПП «Ковальова» до відповідачів ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» та ОСОБА_1 із вимогою стягнення невиплаченого страхового відшкодування та матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено, факт понесення витрат на оплату експертних послуг у заявленому розмірі позивачем доведено, а не співмірність цих витрат відповідачами не спростовано, суд доходить висновку, що ці вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума понесених позивачкою витрат на оплату експертних послуг у розмірі 1750 гривень, з кожного, виходячи із розрахунку 3500/2.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір, у разі задоволення позову, покладається на відповідачів.
При зверненні до суду з вказаною позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2481 гривень 00 копійок, через що з відповідачів на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1240 гривень 50 копійок з кожного, виходячи із розрахунку 2481/2.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 10-11, 60, 76-80, 89, 128, 141, 213-215, 258, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Приватного підприємства «Ковальова» до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.», ОСОБА_1 про стягнення шкоди завданої в наслідок дорожньої транспортної пригоди задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.
Суддя: Н.О. Бізяєва