БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/2228/22, cправа № 361/226/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

«26» вересня 2022 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань Гафінчук Т.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про визнання такою, що втратила право на користування житловим будинком,

в с т а н о в и в:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 та стягнути з ОСОБА_2 понесені судові витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування вимог зазначається, що позивачу на праві спільної часткової власності належить Ѕ частина будинку АДРЕСА_1 . Іншим співвласником будинку є ОСОБА_3 .

У період з 01 березня 2014 року по 21 листопада 2019 року ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Малолітні діти проживають спільно з позивачем та перебувають на його повному утриманні. Серед осіб зареєстрованих у будинку значить відповідач ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка з лютого 2019 року за місцем реєстрації не проживає, витрат по утриманню житла не несе, будь-які особисті речі відповідача у будинку відсутні. З підстав визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком позивач звернувся до суду.

Ухвалою суду від 26 січня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 15 липня 2022 року, судом до участі у справі залучено третю особу ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 , будучи присутнім у судовому засіданні 15 липня 2022 року, позовні вимоги підтримав, у подальшому у судове засідання не з`явився.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки суду неповідомлені.

Відповідно до частини другої статті 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач не скористалася наданим законом правом на безпосередню участь у судовому засідання. Одночасно відповідачем не надано суду доказів, які б мали істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача.

Беручи до уваги частину першу статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, в силу положень частини першої статті

223 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за відсутності відповідача.

Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.

З урахуванням викладеного, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно із частиною четвертою статті 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Причини неявки суду не повідомлені.

Дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 1608545 від 26 березня 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , розмір частки співвласників складає 1/2.

01 березня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 108, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії

НОМЕР_1 .

Від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: дочка, ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 , та син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2019 року, що набрало законної сили 21 листопада 2019 року, розірвано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки № 240/02-24 від 25 січня 2022 року, виданої Зазимською сільською радою Броварського району Київської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 .

З довідки, виданої відділом обліку та моніторингу інформації щодо місця проживання ЦМУ ДМС в м.Києві та Київській області від 20 січня 2022 року вбачається, що ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована до спірного будинку 13 серпня 2018 року.

При розгляді даної справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 колишня дружина позивача, зареєстрована у будинку, як член її сім`ї.

Згідно зі статтею 405 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від

17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. При цьому, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання, чи є конкретне приміщення житлом, яке захищається пункт 1 статті 8 Конвенції, залежатиме від фактичних обставин, а саме - існування достатнього та тривалого зв`язку з певним місцем.

Стаття 8 Конвенції захищає право особи на повагу до її існуючого житла.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 62 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є Конституційної гарантією (стаття 129 Конституції України), що передбачено і статтею 12 ЦПК України, згідно якої цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказав, що відповідач понад рік не проживає у спірному будинку.

Згідно з актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 04 січня 2022 року, у будинку АДРЕСА_1 особисті речі ОСОБА_2 , 25 березня 1995 року відсутні. Крім того, починаючи з 20 лютого

2019 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично не проживає у будинку

АДРЕСА_1 за вищевказаною адресою.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, при розгляді справи по суті з доказів, наданих стороною позивача встановлено, що відповідач понад один рік не проживає у будинку АДРЕСА_1 та не користуються ним як житлом, втратила до нього інтерес, добровільно залишивши його без наміру повернутися. Будь-яких доказів, які б свідчили, що відповідачу чиняться перешкоди у користуванні цим житловим будинком при розгляді даної справи по суті здобуто не було. Відповідач, маючи об`єктивну можливість, правом подати відзив на позовну заяву та докази, які б спростовували доводи позивача до суду не надала. Факт проживання у спірному будинку або не проживання з поважних причин не підтвердила. З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщення.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 141, 263-265, 280-282 ЦПК України Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивачем рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.О.Василишин