Справа № 2-5418/10 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/811/822/22 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: Х.Б. Назар

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 11 лютого 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою заяву представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про забезпечення позову - задоволено частково.

Накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в межах заявленої суми - 585 147,74 гривень.

Ухвалу суду оскаржила представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає її незаконною, необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Зазначає, що позивачем на підтвердження поданої заяви про забезпечення позову не надано суду належних доказів того, що відповідачі вчиняли дії, спрямовані на ускладнення виконання ними можливого рішення суду про задоволення позову, а також доказів наявності обставин, які можуть сприяти невиконанню рішення суду у випадку невжиття таких заходів. Сама по собі наявність кредитної заборгованості не може бути підставою для застосування норм чинного законодавства в частині, що регулює питання забезпечення позову. Вважає, що суд першої інстанції не пересвідчився, що між сторонами дійсно існує спір і що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Судом не враховано, що кредитні зобов`язання позичальника забезпечені іпотекою. Так, відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Враховуючи, що кредитні зобов`язання відповідачів забезпечені іпотекою, суд не мав достатніх підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

У засіданні колегії суддів представник ОСОБА_1 - Дашинич О.Б. скаргу підтримала з підстав, наведених у ній, просила скаргу задоволити.

Представник Акціонерного товариства «Альфа-Банк» - Блажевський П.І. проти скарги заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України в постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забепечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог; пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушенні у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25.05.2016 року, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином, забезпечення позову покликане забезпечити належне виконання можливого рішення суду про задоволення позову, тобто вплинути на можливе утруднення його виконання чи сприяти уникненню можливості його невиконання. Вказані заходи не стосуються інших можливих подальших наслідків, що можуть виникнути внаслідок задоволення позовних вимог.

Як убачається з матеріалів справи, 12.11.2010 року ПАТ «Кредитпромбанк» (правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому з урахуванням заяви правонаступника АТ «Альфа-Банк» про зміну предмету позову від 11.02.2022 року просило стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором №06/30/07-НВ від 08.11.2007 року в розмірі 585147,74 грн із ОСОБА_1 , а також майнового поручителя - ОСОБА_3 шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки згідно Договору іпотеки №13/30/102/07-НВ від 08.11.2007 року, а саме на земельну ділянку загальною площею 0,2680 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер діл.1 - :12:001:0014, діл.2 - :12:003:0009, що розташована в с. Ясенів Бродівського району Львівської області, яка належить ОСОБА_3 на підставі Державного акту серія ЯД №444596 від 02.06.2007р., виданого на підставі рішення ІХ сесії V скликання від 16.06.2007 року №128 Ясенівської ради Бродівського району Львівської області; згідно Договору іпотеки №13/30/101/07-НВ від 08.11.2007 року, а саме на об`єкт нерухомого майна: будинок, площею 59,1 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу будинку, укладеного 08.11.2007 року за реєстровим № 4108.

11.02.2022 року представник позивача подав заяву про забезпечення позову у даній справі, в якій просив накласти заборону та арешт на все майно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посилаючись на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Задовольняючи частково заяву АТ «Альфа-Банк» про забезпечення позову, районний суд виходив з того, щоміж сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду по задоволення позову, а тому слід забезпечити такий шляхом накладення арешту на все нерухоме та рухоме майно відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в межах заявленої суми - 585 147,74 гривень, оскільки у матеріалах справи відсутні докази вартості іпотечного майна на день постановлення ухвали про забезпечення позову, а визначена (за згодою сторін) у договорах іпотеки вартість заставного майна є недостатньою для забезпечення можливого рішення суду про задоволення позову. При цьому суд вважав, що даний вид забезпечення позову не призведе до обмеження прав сторін, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача. Вжиття такого заходу не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, оскільки спрямовано лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується повністю.

Враховуючи, що предметом даного спору є стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором в розмірі 585 147,74 гривень шляхом звернення стягнення на предмети іпотеки, застосований судом вид забезпечення позову - накладення арешту на все нерухоме та рухоме майно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в межах заявленої суми - 585 147,74 гривень є співмірним із заявленими позовними вимогами.

При цьому, суд в повній мірі дав оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо вжиття відповідного заходу забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову.

Доводи скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 11 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2022 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра