Провадження № 2-др/522/100/22
21 жовтня 2022 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
у складі: судді - Бондар В.Я.,
за участю секретаря судового засідання - Зеленюк П.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -
Представник позивача 13.10.2022 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 14 750 грн.
В обґрунтування заяви вказано, що в рішенні суду не вирішено питання про стягнення витрат на правову допомогу. Правова допомога у даній справі надавалася адвокатом Лоскутовим С.П. та його помічником ОСОБА_2 , які витратили 13 годин на дану справу, тобто витрати на правову допомогу складають 14 750 грн.
До суду 21.10.2022 надійшли заперечення представника відповідача ОСОБА_4 , згідно яких просить залишити без розгляду клопотання про ухвалення додаткового рішення, оскільки докази додані до клопотання документи не були надані відповідачу, тому за порушення приписів ст. 83 ЦПК України суд не може взяти до уваги такі докази. Клопотання про ухвалення додаткового рішення подане з порушенням строків, адже до закінчення судових дебатів позивачка не заявляла про надання додаткових доказів через 5 днів після ухвалення рішення. Крім того, норми чинного законодавства не передбачають надання такого виду правової допомоги як участь у судових засіданнях помічника адвоката. Тому, витрати на участь помічника адвоката у судових засіданнях мають бути виключені, а розподілу підлягає сума у розмірі 9 750 грн.
У судовому засіданні 21.10.2022 суд прийняв до розгляду заперечення представника відповідача.
Представник позивача ОСОБА_2 підтримав заявлені вимоги та просив ухвалити додаткове рішення.
Представник відповідача ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення вимог клопотання про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат позивача на правову допомогу.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч.2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
У рішенні суду від 04.10.2022 не було вирішено питання про стягнення витрат на правову допомогу.
Тому, заперечення представника відповідача щодо подання клопотання з порушення строків не приймаються до уваги, оскільки додаткове рішення може бути ухвалене не лише за заявою сторони, а і з власної ініціативи суду.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У позовні заяві вказано, що витрати на правову допомогу складають 15 000 грн., що і є по суті відповідною заявою, тому доводи представника відповідача в цій частині також не приймаються судом до уваги.
Згідно ч. 9 ст. 83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.
Чинна редакція ЦПК України надає більш детальну регламентацію строків подання доказів, що, об`єктивно, мінімізує можливі випадки зловживання правом у сфері доказування. Строки подання доказів є більш скороченими порівняно із попередньою редакцією процесуального закону.
Крім того, законодавством передбачена необхідність доведення доказів до відома учасників справи. Зазначена законодавча регламентація подібна до процедури розкриття доказів (discovery), що притаманна країнам англо-саксонської правової системи. По суті зазначені норми спрямовані на зміщення акценту зі стадії розгляду справи по суті на стадію підготовчого провадження, під час якого і має відбуватися збір процесуального матеріалу і так званий обмін змагальними паперами, що забезпечує розгляд справи у розумні строки.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Разом з цим клопотання (заява) учасника справи - це усне або письмове звернення до суду, у якому учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань (частини перша, друга статті 182 ЦПК України).
Клопотання (заява) про стягнення витрат на правничу допомогу - це усне або письмове звернення до суду, у якому учасник справи просить суд за результатами розгляду справи здійснити розподіл між сторонами витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.
Подання учасником справи клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу необхідно здійснювати із дотриманням вимог ЦПК України, встановлених для подання клопотань (заяв) з процесуальних питань.
Згідно з частиною третьою статті 182 ЦПК України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом.
Загальні вимоги до форми та змісту письмового клопотання (заяви) визначені положеннями статті 183 ЦПК України.
Зокрема, нормою вказаної статті не передбачено обов`язку учасника справи долучати дозаяви, скарги, клопотання чи заперечення докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження), за винятком, коли заяви, скарги, клопотання чи заперечення подаються на стадії виконання судового рішення (частина друга статті 183 ЦПК України).
Не встановлено такого обов`язку для учасників справи також і положеннями статей 137, 141 ЦПК України, якими передбачено порядок розподілу судових витрат між сторонами, у тому числі й витрат на професійну правничу допомогу.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, можуть бути подані до закінчення судових дебатів у справі, а також протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Отже, якщо позивач, за загальним правилом, повинен подати докази разом з поданням позовної заяви (частина друга статті 83 ЦПК України), то докази щодо розміру судових витрат можуть бути ним подані до закінчення судових дебатів у справі, або й пізніше.
При цьому ЦПК України не передбачає такої підстави для відкладення розгляду справи чи оголошення перерви для очікування надходження заперечень іншого учасника на докази розміру понесених судових витрат.
Таким чином, положеннями чинного ЦПК України не передбачено процесуального обов`язку учасника справи надсилати копії клопотання (заяви) про стягнення витрат на правничу допомогу та доданих до нього документів іншим учасникам справи, поданого на завершальному етапі розгляду цивільної справи по суті.
Отже, клопотання (заява) про стягнення витрат на правничу допомогу у розумінні положень ЦПК України не є доказом у розумінні статті 83 ЦПК України, а тому у разі подання особою такого клопотання відсутні правові підстави для застосування вимог частини дев`ятої цієї статті, яка передбачає, що суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи.
Такі ж висновки викладені в ухвалі від 17.08.2022 Великої Палати Верховного суду при розгляді справи №725/1301/21.
Крім того, представник відповідача ознайомився з матеріалами справи 19.10.2022, а тому знав як зміст заяви про ухвалення додаткового рішення так і докази додані до такої заяви.
З огляду на вищевикладене, судом також не приймаються до уваги заперечення представника відповідача в частині виконання ч. 9 ст. 83 ЦПК України.
11.05.2021 між адвокатом Лоскутовим Сергієм Пилиповичем та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги (а.с.204-207).
З ордера серії ОД №687676 вбачається, що інтереси ОСОБА_1 представляє адвокат Лоскутов Сергій Пилипович (а.с.7).
Також ОСОБА_1 уповноважила Сушинського Владислава Сергійовича представляєте її інтереси нотаріально посвідченою довіреністю від 07.09.2021 (а.с.39-40).
ОСОБА_2 є помічником адвоката Лоскутова С.П., про що свідчить його посвідчення (а.с.202-203).
Згідно акту виконаних робіт від 06.10.2022 укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Лоскутовим С.П., правові витрати склали 14 750 грн, з яких: 500 грн попередня правова консультація; 500 грн підготовка адвокатського запиту; 5250 грн - підготовка позовної заяви; 1000 грн підготовка клопотання про витребування доказів; 5000 грн участь у судових засіданнях помічника адвоката за дорученням адвоката; 1500 грн відповідь на відзив; 1000 грн підготовка клопотання про ухвалення додаткового рішення (а.с.199-200).
З копії платіжного доручення від 07.10.2022 вбачається, що ОСОБА_1 оплатила правові втрати у розмірі 14 750 грн адвокату Лоскутову С.П. (а.с.201).
У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 зроблено висновок про те, що однією з основних засад судочинства є принцип відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді та захиститися у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до врегулювання спору в досудовому порядку. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу; визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 ст. 133 ЦПК України закріплено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, експертів та проведенням експертизи.
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами, разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката, на думку суду, є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Втім, участь у судових засіданнях помічника адвоката включена до витрат адвоката не може бути прийнята судом до уваги.
Згідно ч.2 ст. 60 ЦПК України під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.
ОСОБА_2 діяв як представник позивача у справі на підставі довіреності, адже справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження.
До витрат на правову допомогу адвоката Лоскутова С.П. включені послуги надані представником ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності, а ніяк не за дорученням адвоката.
Тому, витрати на участь у судових засіданнях представника позивача за довіреністю у розмірі 5000 грн не можуть бути розподілені між сторонами, адже ст. 137 ЦПК України передбачає розподіл витрат, пов`язаних з правничою допомогою саме адвоката.
Таким чином, обґрунтованим є заявлений розмір правової допомоги у розмірі 9 750 грн (14 750 грн 5 000 грн).
Однак, рішенням суду від 04.10.2022 позов задоволено частково, стягнуто аліменти у розмірі 5 250 грн, що є рівно половиною від заявленого позивачем розміру аліментів.
Тож, оскільки при ухваленні рішення не було вирішено питання про розподіл судових витрат, необхідно ухвалити додаткове рішення щодо розподілу судових витрат та стягнути з відповідача на користь позивача розмір понесених ним судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 4 875 грн (половина від 9 750 грн).
Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 270, 354 ЦПК України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Вимоги про стягнення витрат на правову допомогу - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 . РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) витрати на правову допомогу у розмірі 4 875 (чотири тисячі вісімсот сімдесят п`ять) гривень.
В іншій частині вимог відмовити.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст додаткового рішення складено 24 жовтня 2022 року.
Суддя: В.Я. Бондар