Справа № 296/4449/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2022 р.м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Анциборенко Н.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

27.07.2022 ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

27.07.2022 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Анциборенко Н.М. для розгляду.

У зв`язку з тим, що позовна заява не відповідала вимогам п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 12.08.2022 року позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк десять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків. Роз`яснено, що у разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачеві.

На виконання вимог ухвали суду від 12.08.2022 представником позивача подано до суду заяву про усунення недоліків.

У заяві про усунення недоліків представник позивача зазначає, що останнє відоме місце проживання відповідача знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до відповіді, яка надійшла з відділу обліку та моніторингу про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській областівід 10.08.2022, інформація стосовно реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_2 у відділі відсутня.

Згідно ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.9 ст.28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Згідно положень ст.3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Тобто, позов на підставі ч.9 ст.28 ЦПК України має пред`являтися за останнім відомим саме зареєстрованим у встановленому порядку місце проживання або перебування фізичної особи.

Крім того, на виконання вимог ухвали суду від 12.08.2022 року представник позивача подала до суду клопотання про витребування у відповідача ОСОБА_2 письмового доказу, що підтверджує проживання останньої, а також місцезнаходження майна, яким остання володіє.

При цьому відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду і позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.84 ЦПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Таким чином суд може постановити ухвалу про витребування доказів у разі неможливості позивача самостійно подати доказ та за умови подання відповідного клопотання, яке відповідатиме вимогам ч.2 ст.84 ЦПК України.

Однак, з поданого клопотання про витребування доказів вбачається, що позивач просить витребувати у відповідача відомості про її місце проживання і місцезнаходження майна, а не докази щодо останнього відомого саме зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Закону України Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається належний суд, тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Інтерпретація суті конструкції суд, встановлений законом, про яку йдеться у статті 6 Європейської конвенції з прав людини, наведено Європейським Судом з прав людини у рішенні у справі Сокуренко і Стригун проти України, де Суд наголосив, що фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Таким чином, розгляд справи судом з порушенням правил територіальної юрисдикції є порушенням права на розгляд справи судом, встановленим законом та підставою для скасування ухваленого у справі рішення (ч.1 ст.378 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, у встановлений судом строк недоліки не було усунено та всупереч вимог п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України позивачем не надано жодних доказів на підтвердження останнього відомого саме зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання чи перебування відповідача або місцезнаходження її майна на території Корольовського району м. Житомира, тому, оскільки позивачем не усунуто недоліки позовної заяви та неусунення цих недоліків позбавляє суд можливості визначити підсудність у справі, отже позовна заява підлягає поверненню позивачеві.

Керуючись ст.185 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбувважати неподаною та повернути її позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви, в загальному порядку, передбаченому законом.

Ухвала суду набирає законної сили після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Н. М. Анциборенко