Ухвала

17 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 192/1055/20

провадження № 61-9407ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 липня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Селянського (фермерського) господарства «Сонячне» про стягнення невиплаченої орендної плати за договорами оренди землі та за зустрічним позовом Селянського (фермерського) господарства «Сонячне» до ОСОБА_1 про зобов'язання виконати обов'язок в натурі,

встановив:

24 вересня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 липня 2022 року у вказаній справі, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції з огляду на таке.

Одночасно з поданням касаційної скарги ОСОБА_1 подав заяву, у якій просить суд поновити строк на касаційне оскарження судових рішень. На обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження посилається на те, що копію постанови Дніпровського апеляційного суду від 26 липня 2022 року він отримав в суді першої інстанції лише 25 серпня 2022 року за його заявою, яка міститься в матеріалах справи, проте жодних належних доказів на підтвердження наведеного не надає.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

Відповідно до частини третьої статті 272 ЦПК України у разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складання - в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса в особи відсутня.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Слід зауважити, що наведені заявником обставини не свідчать про недотримання апеляційним судом вимог статті 272 ЦПК України, оскільки копія оскаржуваної постанови апеляційного суду була видана ОСОБА_1 у відповідь на його заяву, як він сам зазначає у касаційній скарзі.

Таким чином, заявником не надано жодного доказу щодо недотримання апеляційним судом вимог статті 272 ЦПК України, а із доданих до касаційної скарги матеріалів неможливо встановити, чи був порушений апеляційним судом порядок вручення судового рішення.

З огляду на наведене, причини пропуску строку на касаційне оскарження, зазначені ОСОБА_1 у відповідній заяві, не можуть бути визнані поважними.

У зв`язку з тим, що безпідставне поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень є порушенням вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, заявнику необхідно направити до суду касаційної інстанції заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження, в якій навести інші підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази (супровідний лист, поштовий конверт про надсилання апеляційним судом на адресу заявника на виконання вимог статті 272 ЦПК України копії постанови Дніпровського апеляційного суду від 26 липня 2022 року (а не у відповідь на заяву позивача про видачу йому копії такої постанови), довідку апеляційного суду щодо надіслання та щодо отримання/неотримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови тощо).

Крім того, відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

У разі якщо у касаційному порядку оскаржується судове рішення, яке прийнято за наслідками розгляду первісного і зустрічного позовів, то якщо заявник не згоден із таким рішенням у частині розгляду вимог за обома зазначеними позовами, судовий збір має сплачуватися ним так само із урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів.

З прохальної частини касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог за первісним позовом про стягнення орендної плати та пені за невиконання договірних зобов'язань за 2019 рік та в частині задоволених зустрічних позовних вимог про зобов'язання виконати обов'язок в натурі.

Заявник сплатив судовий збір в розмірі 1 681, 60 грн, що відповідає тій сумі судового збору, яка мала б бути сплачена ОСОБА_1 за подання касаційної скарги на судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог за первісним позовом.

Протезаявником оскаржуються зазначені вище судові рішення також і в частині задоволених позовних вимог немайнового характеру за зустрічним позовом Селянського (фермерського) господарства «Сонячне» про зобов'язання ОСОБА_1 виконати обов'язок в натурі.

Отже, ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 липня 2022 року в частині оскарження задоволених позовних вимог за зустрічним позовом.

Селянське (фермерське) господарство «Сонячне» звернулось до суду з зустрічним позовом у серпні 2020 року.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент звернення з зустрічним позовом), ставка судового збору за подання юридичною особою позовної заяви немайнового характеру становила 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі складає 2 102, 00 грн.

Ураховуючи вимоги зустрічної позовної заяви та касаційної скарги, судовий збір за подання цієї касаційної скарги в частині оскарження задоволених позовних вимог за зустрічним позовом становить 4 204, 00 грн (2 102, 00 грн * 1 * 1 * 200 %).

Таким чином, заявнику необхідно доплатити судовий збір в розмірі 4 204, 00 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати оригінал квитанції (платіжного доручення), що підтверджує його сплату.

Крім того, відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (на яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Оскаржуючи судові рішення, зазначені у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов'язково наводитись у взаємозв'язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.

Касаційна скарга не відповідає зазначеним вимогам закону з огляду на таке.

Так, заявник у касаційній скарзі хоч і посилається на певні постановиВерховного Суду та вказує, що вони не були враховані судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях, проте не визначає підставою касаційного оскарження пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Таким чином, у касаційній скарзі відсутні посилання на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга.

У касаційній скарзі повинно бути зазначено конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга та обґрунтовано (мотивовано) наявність цієї підстави (підстав).

Також згідно з пунктом 4 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується.

Зокрема, заявник вказує у касаційній скарзі та її прохальній частині, що ним оскаржується рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2021 року.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Згідно з даними, внесеними до Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення у цивільній справі № 192/1055/20 ухвалено Солонянським районним судом Дніпропетровської області 17 лютого 2021 року, а 25 лютого 2021 року складено повний текст указаного судового рішення.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 необхідно уточнити зміст та прохальну частину його касаційної скарги.

Таким чином, заявнику необхідно надати суду нову редакцію касаційної скарги разом із копіями скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, оформлену відповідно до положень статті 392 ЦПК України з урахуванням вимог цієї ухвали із уточненням змісту та прохальної частини касаційної скарги, із зазначенням конкретного (конкретних) пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав), подати заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень, в якій навести належні підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази, а також доплатити судовий збір за подання касаційної скарги.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цьогоКодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статями 185, 392, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 липня 2022 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням поважних підстав для його поновлення та наданням відповідних доказів у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в іншій частині касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов