21 листопада 2022 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Стеценка А.В., за участю секретаря судового засідання Резніченко Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця, -
Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позичальник ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 08.02.2013. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, складає між позичальником та позивачем договір про надання банківських послуг (далі за текстом - Договір), про що свідчить підпис позичальника у заяві.
У подальшому позичальник, ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток, отримав кредитні картки, емітовані позивачем, із встановленим кредитним лімітом.
Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.2.3, 2.1.2.4. Договору, на підставі яких позичальник при укладанні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою позивача.
Позичальник зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором.
ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 19.09.2018.
Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач ОСОБА_1 . Вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де в якості місця реєстрації зазначена адреса: АДРЕСА_1 .
На виконання вимог ст. 1281 ЦПК України, 25.06.2020 позивачем було направлена претензія кредитора до Третьої запорізької державної нотаріальної контори та отримана відповідь, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались, а спадкова справа після померлого була заведено на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк».
Станом на дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 заборгованість позивальника перед позивачем складала 7299 грн 72 коп. які позивач просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» та судові витрати.
Ухвалою судді від 11.11.2021 позовну заяву було залишено без руху, позивачу встановлено строк для усунення вказаних в ухвалі суду недоліків позовної заяви.
23.11.2021 від представника позивача АТ КБ «Приватбанк» на адресу суду надійшла заява про усунення вказаних в ухвалі суду недоліків.
Ухвалою судді від 23.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов, витребувано у Третьої запорізької державної нотаріальної контори засвідчену належним чином копію спадкової справи після померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
25.01.2022 на виконання ухвали суду від Третьої запорізької державної нотаріальної надійшла копія спадкової справи №109/2020 після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду 19.07.2022 підготовче засідання відкладено, визнати обов`язковою явку представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» у підготовче засідання, призначене на 09 год. 00 хв. 20.09.2022.
Ухвалою суду від 20.09.2022 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду, витребувано з Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради відомості про склад сім`ї померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та реєстрацію осіб за адресою: АДРЕСА_1 , станом на дату смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3.
Представник позивача в судове засідання, не з`явився, разом з позовом подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника АТ КБ «ПриватБанк», позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки на вказану у позові адресу та шляхом розміщення оголошень на офіційному веб-порталі Судової влади України.
Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки в судові засідання не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не надав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У зв`язку з чим, на підставі ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що 08.02.2013 позичальник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву від 08.02.2013, яка міститься в матеріалах справи.
На підставі вищезазначеної заяви позивачем відкрито позичальнику картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Позичальник, ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток, отримав кредитні картки, емітовані позивачем, із встановленим кредитним лімітом.
Кредитний ліміт неодноразово змінювався, що підтверджується відповідною довідкою позивача.
14.06.2018 змінено найменування позивача з ПАТ КБ «ПриватБанк» на АТ КБ «ПриватБанк».
Позивач зобов`язання з надання позичальнику грошових коштів (кредиту) виконав, що підтверджується випискою по рахунку, наданою позивачем.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер позичальник ОСОБА_2 , що підтверджується листом Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 13.09.2018 №4366/04.2.04.31.
25.06.2020 позивачем було направлена претензія кредитора до Третьої запорізької державної нотаріальної контори.
З копії спадкової справи №84/02-14, заведеної після смерті ОСОБА_2 , Третьою державною нотаріальною конторою вбачається, що спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались, а спадкова справа після померлого була заведено на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк».
Позивач зазначає, що спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач ОСОБА_1 , на підтвердження свої доводів позивачем надано копії паспортів позичальника та відповідача, де адресою реєстрації зазначено: АДРЕСА_1 , однак з матеріалів цивільної справи вбачається, що на запит суду 25.11.2021 з Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача-фізичної особи, згідно з якою за відомостями департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради інформація про реєстрацію ОСОБА_1 , відсутня.
22.12.2021 з Управління Державної міграційної служби Запорізької області надійшла інформація згідно якої, за наявними обліками ВОМІРМП УДМС України в Запорізькій області, громадянин ОСОБА_1 по місту Запоріжжя та Запорізькій області зареєстрованим/знятим з реєстрації місця проживання не значиться.
Згідно Витягу з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи від 22.12.2021, місце попередньої реєстрації відповідача ОСОБА_1 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, згідно з інформаційного листа від 20.09.2022 №04-45/3/930, за відомостями департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , з 03.02.1978 по 21.05.2018. Знято з реєстрації місця проживання у зв`язку із смертю, дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з ОСОБА_2 зареєстровані особи відсутні.
Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до частини першої статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За змістом статті 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.
Відповідно до положень статті 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Зі змісту наведених вище норм матеріального права слідує, що задоволення вимог кредитора спадкоємцем має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.
Разом з тим, при вирішенні спору про стягнення із спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані з колом спадкоємців, належністю спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, його вартістю та дотриманням кредитором визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.
Доводи позивача, які ґрунтуються виключно на констатації факту наявності у паспорті громадянина України відповідача відомостей про реєстрацію його місця проживання за тією ж адресою, за якою до смерті проживав позичальник, спростовуються інформацією, наданою Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради на виконання вимог ухвали суду від 20.09.2022. Так, з листа Департаменту від 29.09.2022 вбачається, що станом на день смерті за адресою місця проживання позичальника ОСОБА_2 інші зареєстровані особи відсутні.
Доводи позивача про те, що відповідач не відмовився від прийняття спадщини, є безпідставними.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Згідно із практикою ЄСПЛ, змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню.
За замістом п. 2 ч. 2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.
Відповідачем доказів понесення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, суду не надано.
Керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 137, 141, 259, 263-265, 273, 274, 280-282, 354, ЦПК України, суд -
У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця- відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня ухвалення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його ухвалення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 23.11.2022 року.
Суддя А.В. Стеценко