КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/335/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.10.2022 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Ратовської А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою

ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи Одеська міська рада, ОСОБА_2

про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:
14.09.2022 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси із заявою, заінтересовані особи Одеська міська рада, ОСОБА_2 , в якій просить суд встановити факт належності їй - ОСОБА_1 заповіту, який був складений ОСОБА_3 від 11.04.2001 року, та посвідчений державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори Гуряновою Л.Г., зареєстрований в реєстрі за № 1-1572 на ім`я « ОСОБА_4 ».
В обґрунтування вимог заяви ОСОБА_1 посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_3 .

Як зазначає ОСОБА_1 , спадкоємцями майна померлої ОСОБА_3 є вона - донька ОСОБА_1 та син померлої - ОСОБА_2 , інших спадкоємців до майна померлої ОСОБА_3 немає.

У встановлений законом строк, після смерті ОСОБА_3 , як вказує заявник, вона звернувся до Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса із заявою про прийняття спадщини за заповітом.

Однак, як зазначає заявник, нотаріус роз`яснив їй, що в документах, які були надані спадкоємицею для оформлення спадщини за заповітом до майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , є розбіжності, а саме: у заповіті, посвідченому державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори 11.04.2001 року за реєстровим № 1-1572, вказано «належну мені частину квартири АДРЕСА_1 заповідаю ОСОБА_4 »; з документів, що підтверджують право власності на спадкове майно, вбачається, що на момент смерті ОСОБА_3 їй належить квартира АДРЕСА_1 (сорок один); в паспорті ОСОБА_1 , серія НОМЕР_1 , виданому Київським РВ УМВС України в Одеській області 26.03.1996 року, вказано прізвище - « ОСОБА_5 ».

З урахуванням викладеного, у зв`язку з тим, що вищевказані розбіжності не дають можливості оформити свідоцтво про право на спадщину, ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С.від 15.09.2022 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за заявою за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Одеська міська рада, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення.Призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання 20.10.2022 року заявник ОСОБА_1 не з`явилась, однак 18.10.2022 року її представник надіслав на електронну адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його та заявника відсутності, заяву про встановлення факту належності заповіту підтримав у повному обсязі, просив суд її задовольнити.

Заінтересовані особи Одеська міська рада та ОСОБА_2 про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, у судове засідання 20.10.2022 року не з`явились, про поважність причин відсутності не повідомили, відзив або письмові пояснення на заяву не надали.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_6 , у свідоцтві про народження зазначено російською мовою « ОСОБА_7 », що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 16).

15 квітня 1989 року ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_8 , після укладення шлюбу дружині було присвоєно прізвище « ОСОБА_5 », у свідоцтві про укладення шлюбу зазначено російською мовою « ОСОБА_9 », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 17).

10 квітня 2001 року шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 було розірвано, після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишила прізвище « ОСОБА_5 », що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 18).

11 квітня 2001 року ОСОБА_3 склала заповіт, який посвідчено державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори Гур`яновою Л.Г., зареєстровано в реєстрі за №1-1572, відповідно до якого, належну їй частину квартири АДРЕСА_1 , вона заповідає ОСОБА_4 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 ; усе інше майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме права заповідає, в рівних частинах кожному ОСОБА_4 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 18 лютого 2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 9).

Після її смерті ОСОБА_1 звернулася до Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса з заявою про прийняття спадщини за заповітом.

Однак, відповідно до інформаційного листа державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Савицької О.Ю. від 16.08.2022 року, в документах, які були надані спадкоємицею для оформлення спадщини за заповітом до майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , є розбіжності, а саме: у заповіті, посвідченому державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори 11.04.2001 року за реєстровим № 1-1572, вказано «належну мені частину квартири АДРЕСА_1 заповідаю ОСОБА_4 »; з документів, що підтверджують право власності на спадкове майно, вбачається, що на момент смерті ОСОБА_3 їй належить квартира АДРЕСА_1 (сорок один); в паспорті ОСОБА_1 , серія НОМЕР_1 , виданому Київським РВ УМВС України в Одеській області 26.03.1996 року, вказано прізвище - « ОСОБА_5 ».

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що в наданому заповіті наявна невідповідність в прізвищі спадкоємця з прізвищем в наданому паспорті, що унеможливлює підтвердження факту, що особа, яка звернулась із заявою про прийняття спадщини за заповітом має право на спадкування за заповітом.
Так, згідно паспорту серії НОМЕР_1 , виданого 26 березня 1996 року Київським РВ УМВС України в Одеській області, прізвище, ім`я та по-батькові заявника вказано українською мовою як « ОСОБА_1 », а в заповіті ОСОБА_3 прізвище, ім`я та по-батькові спадкоємця українською мовою вказано як « ОСОБА_4 ».

Зазначені розбіжності у написанні прізвища виникли у зв`язку з перекладом прізвища з російської мови на українську мову.

При цьому, суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки в матеріалах справи відсутні докази зміни прізвища « ОСОБА_11 .

Разом з тим, судом встановлено помилку у написанні прізвища спадкоємцяу заповіті з прізвищем в наданому спадкоємцем паспорті.
Ст. 293 ЦПК України встановлює, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, родинних відносин між фізичними особами.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов, суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

За змістом п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»: при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Встановлення факту належності заповіту необхідно ОСОБА_1 для оформлення своїх спадкових прав за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При викладених обставинах у суду не виникає сумнівів в тому, що заповіт, складений ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори Гур`яновою Л.Г., зареєстрований в реєстрі за №1-1572, на ім`я, зокрема, «ОСОБА_4 » дійсно належить, зокрема, ОСОБА_1 , а тому заява про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259, 265, 315-316, 319 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Одеська міська рада, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт того, що заповіт, складений ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори Гур`яновою Л.Г., зареєстрований в реєстрі за №1-1572, на ім`я, зокрема, «ОСОБА_4 » дійсно належить, зокрема, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 ,зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 26 березня 1996 року Київським РВ УМВС України в Одеській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Петренко В. С.