ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/4411/21 Номер провадження 22-ц/814/2183/22Головуючий у 1-й інстанції Мельникова І.Д. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 травня 2021 року у складі судді Мельникової І. Д.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживачів,

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду в казаним позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживачів.

Позов мотивовано тим, що 30.09.2019 між ним та відповідачем шляхом акцептування оферти було укладено Договір на комплексне банківське обслуговування № 631267521. Пропозицію щодо укладання публічного договору розміщено на веб-сайті відповідача за інтернет-адресою «https://alfabank.ua/storage/files/publichnoe-predlozhenie-na-oformlenie-dbo-fl-z-11012021.pdf».

Відповідно до умов укладеного Договору, Банк відкриває Клієнту поточний рахунок та зобов`язується надавати послуги з банківського обслуговування Клієнта за Продуктами Банку.

Відповідачем на виконання умов Договору було видано Позивачу кредитну картку MasterCard Debit World з картковим рахунком № НОМЕР_1 та встановленим кредитним лімітом у розмірі 75 000 грн за тарифами «Альфа Connect» для фізичних осіб, які затверджені Протоколом КУАП № 102 від 24.09.2014 та Протоколом ТК № 213 від 30.09.2019, з останніми змінами, затвердженими протоколом КУАП № 55 від 26.07.2017 та Протоколом ТК № 102 від 16.11.2020.

Пунктом 12.1. Тарифів передбачено, що видача готівки з рахунку через банкомат за рахунок кредитних коштів не тарифікується. Пунктом 12.2. Тарифів передбачено розмір тарифу на видачу готівки з рахунку через банкомат за рахунок власних коштів у розмірі 4% мін 20 грн. Пунктом 25 Тарифів передбачено, що безготівкове зарахування коштів на рахунок не тарифікується.

Отже, з урахуванням Тарифів, відповідно до Договору на комплексне банківське обслуговування № 631267521, позивач має право через банкомат без комісії знімати кредитні грошові кошти, ліміт яких був визначений Банком, та знімати власні грошові кошти за тарифом 4% мін 20 грн.

Зазначав, що ним 15.12.2020 о 12:56 год здійснено операцію по оплаті продуктів в магазині TOV Posad на суму 259,30 грн. Залишок кредитних коштів на рахунку склав 24 592,06 грн.

15 грудня 2020 року о 16:12 год ним здійснено операцію безготівкового поповнення карткового рахунку на суму 50 407,94 грн.

Таким чином, станом на 15.12.2020 о 16:12 год позивачем повністю погашено заборгованість перед Банком шляхом повернення всіх раніше витрачених кредитних коштів, отримавши можливість розпоряджатися кредитними коштами у розмірі повного кредитного ліміту у сумі 75 000,00 грн.

Безготівкове поповнення рахунку не тарифікується відповідно до п. 25 Тарифів.

16 грудня 2020 року о 13:58 год позивачем здійснено операцію з банківською карткою - видачу через термінал самообслуговування АТ «Альфа-Банк» готівки з карткового рахунку у сумі 35 000,00 грн за рахунок кредитних коштів. Зазначив, що на його банківській картці повинно було залишитися 40 000,00 грн кредитних коштів.

Однак, незважаючи на те, що відповідно до встановлених Банком Тарифів дана операція не тарифікується, оскільки відбувалася видача готівки за рахунок кредитних коштів, 16.12.2020 о 13:58 год Банком було списано з його рахунку 1400,00 грн (4% від 35 000,00 грн кредитних коштів).

Після зазначеної події він звернувся до відділення Банку з претензією, однак, листом, який 06.01.2021 було надіслано на його електрону пошту, відмовлено у задоволенні вимоги повернути на його рахунок безпідставно списані грошові кошти в сумі 1 400,00 грн.

15 січня 2021 року Банк в односторонньому порядку збільшив кредитний ліміт банківської картки на 18 800,00 грн.

29 січня 2021 року о 09:31 год ним здійснено операцію із видачі готівки через термінал самообслуговування АТ «Альфа-Банк» у сумі 90 000,00 грн за рахунок кредитних коштів.

В той же день о 09:31 год з його банківської картки знову всупереч пункту 12.1. Тарифів відбулося списання додаткових кредитних грошових коштів: «Доплата за зняття готівки».

29 січня 2021 року о 10:57 год ним здійснено поповнення карткового рахунку на суму 90 093,80 грн.

Таким чином, його заборгованість за видачу кредитних коштів мала бути погашеною. Однак, у результаті банківських махінацій та безпідставного списання Відповідачем коштів з рахунку залишок доступних позивачу кредитних коштів на його банківській картці склав 90 293,71 грн замість 93 800,00 грн. 93 800,00 грн - 90 000,00 (зняті кошти) = 3 800,00 грн - 3 600,00 грн (тобто протиправно вирахувані 4% від 90000,00 кредитних коштів. Як вбачається з руху грошових коштів по картковому рахунку № НОМЕР_2 , Банк здійснив позадоговірне та безпідставне списання грошових коштів у розмірі 1 400,00 грн та 3 600,00 грн відповідно, чим було заподіяно позивачу матеріальну шкоду у загальному розмірі 5 000 грн.

Вважав, що 16.12.2020 та 29.01.2021 під час здійснення операцій по його картковому рахунку відповідачем було порушено правила розрахункових операцій та умови укладеного Договору, що в свою чергу спричинило протиправне списання коштів з його карткового рахунку всупереч пункту 12.1 Тарифів на видачу та обслуговування кредитної картки.

Посилаючись на наведені обставини, просив суд стягнути з АТ «Альфа -Банк» на його користь безпідставно списані кошти з карткового рахунку № НОМЕР_1 у розмірі 5 000,00 грн та судові витрати.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18 травня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано недоведеністю заявлених позовних вимог.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що Банком безпідставно та всупереч умовам Тарифів та укладеного договору у період часу з грудня 2020 по січень 2021 року по операціям позивача зі зняття з рахунку через банкомат кредитних коштів та за операціями безготівкового поповнення рахунку, здійснював позадоговірне додаткове списання його кредитних коштів, таким чином Банком було додатково списано з рахунку позивача 1400 грн та 3600 грн.

Вказує, що суд не з`ясував, які правовідносини склалися між сторонами, чи порушені права позивача та яким чином, які є фактичні дані, що мають значення для вирішення справи, та яку правову норму слід застосовувати та інші важливі обставини справи, та не здійснив жодних дій на виконання завдання цивільного судочинства - справедливого, неупередженого розгляду і вирішення цивільної справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів особи.

Крім того, існування необґрунтованого та безпідставного судового рішення у цій справі, в якому навіть не встановлено спірні правовідносини, позбавляє позивача можливості захистити свої права в судовому порядку, адже повторне звернення з цією самою заявою із наданням неналежним чином засвідчених копій документів є неможливим.

Вважає дії Банку з безпідставного позадоговірного списання кредитних коштів з його карткового рахунку у загальному розмірі 5 000 грн незаконними та такими, що спричинили йому матеріальну шкоду.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 25.03.2022 № 14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської областей)» справу прийнято до провадження Полтавським апеляційним судом.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України).

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина тринадцята статті 7 ЦПК України).

Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що 30 вересня 2019 року між ОСОБА_1 та АТ «Альфа Банк» шляхом акцептування оферти укладено Договір на комплексне банківське обслуговування № 631267521.

Відповідно до умов укладеного Договору Банк відкриває Клієнту поточний рахунок та зобов`язується надавати послуги з банківського обслуговування Клієнта та продуктами Банку.

На виконання умов договору відповідачем було видано позивачу кредитну картку MasterCard debit World з картковим рахунком № НОМЕР_2 та встановленим кредитним лімітом у розмірі 75 000 грн за тарифами «Альфа Connect» для фізичних осіб, які затверджені Протоколом КУАП № 102 від 24.09.2014 та Протоколом ТК № 213 від 30.09.2019, з останніми змінами, затвердженими Протоколом КУАП № 55 від 26.07.2017 та Протоколом ТК № 102 від 16.11.2020.

Згідно підпунктів 2.1, 2.2 пункту 2 Тарифів за користування відновлювальною кредитною лінією по операціям, які здійсненні з використанням картки (в ч. ч. за користування простроченим кредитом: по торговим операціям та операціям зняття готівки в термінальних пристроях (POS-термінал, банкомат) нараховуються проценти 26% річних.

Пільговий період для погашення заборгованості, що виникла внаслідок здійснення торгової операції до 62 днів (пункт 5 Тарифів).

У пункті 12.1. Тарифів зазначено, що видача готівки з рахунку через банкомат за рахунок кредитних коштів не тарифікується. При цьому, «Не тарифікується» позначено приміткою 13, згідно якої плата за надання банківських послуг, вказаних в даному розділі Тарифів окремо не тарифікується, оскільки вартість даних послуг включена у вартість видачі готівки за рахунок власних коштів з рахунку через банкомат будь-якого банку (в т.ч. Альфа Банку) в Україні та за її межами згідно тарифу пункту 12.2.

Пунктом 12.2. Тарифів встановлено розмір тарифу на видачу готівки з рахунку через банкомат за рахунок власних коштів у розмірі 4% мін 20 грн.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, ОСОБА_1 посилався на протиправну поведінку відповідача, яка полягала, на його думку, у позадоговірному та безпідставному списанні з карткового рахунку позивача № НОМЕР_2 додаткових кредитних коштів у загальній сумі 5 000 грн, що становлять 4% від суми виданих через банкомат грошових коштів з кредитної картки позивача в розмірі 35 000 грн - 16.12.2020 та 90 000 грн - 29.01.2021.

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України).

Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини третьої статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його укладення стають однаково обов`язковими для виконання сторонами.

Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Оскільки укладений між сторонами договір на комплексне банківське обслуговування позивачем в установленому порядку не оспорювався та питання щодо відповідності вимогам закону умов договору, зокрема, Тарифів за видачу та обслуговування картки «Альфа Connect» для фізичних осіб, не порушувалось, є підстави вважати, що позивач ознайомився та погодився з такими умовами та тарифами банку, які він витлумачив без урахування примітки, вважаючи, що за видачу готівки з рахунку через банкомат за рахунок кредитних коштів комісія не сплачується, що не відповідає наданим по справі доказам.

Відповідно до статей 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги (крім послуг у сфері страхування), а також здійснювати іншу діяльність, визначену в цій статті, як у національній, так і в іноземній валюті; банк має право надавати платіжні послуги відповідно до Закону України «Про платіжні послуги» з урахуванням вимог цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України, що регулюють діяльність банків; банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

Законом України «Про платіжні послуги» (статті 29, 30) встановлено, що надання платіжних послуг (у тому числі виконання окремих або разових платіжних операцій, відкриття та обслуговування рахунків тощо) здійснюється на підставі договору, що укладається між надавачем платіжних послуг та користувачем відповідно до вимог законодавства, на узгоджених сторонами умовах.

Договір про надання платіжних послуг укладається в письмовій формі (паперовій або електронній). Договір про надання платіжних послуг може укладатися шляхом приєднання користувача до договору, розміщеного у доступному для клієнта місці у надавача платіжних послуг та на його веб-сайті в мережі Інтернет. Усі поточні редакції публічної пропозиції укладення договору та документів, що містять інформацію про комісійні винагороди, процентні ставки, курс перерахунку іноземної валюти, що застосовуються до обраної користувачем платіжної послуги, що надається користувачу згідно з пунктом 3 частини першої статті 30 цього Закону, зберігаються на веб-сайті надавача платіжних послуг із зазначенням строку їх дії. Користувачі мають право в будь-який час отримати доступ до всіх редакцій публічної пропозиції укладення договору та інших документів, зазначених у цій статті, що розміщені на веб-сайті надавача платіжних послуг.

Перед укладенням договору про надання платіжних послуг надавач платіжних послуг зобов`язаний надати користувачу на безоплатній основі інформацію про умови, що стосуються надання платіжної послуги відповідно до договору, інформацію про комісійні винагороди, процентні ставки, застосовний курс перерахунку іноземної валюти, що застосовуються до обраної користувачем платіжної послуги, перелік усіх тарифів, комісійних винагород та зборів, які користувач має сплачувати надавачу платіжних послуг за надання обраної платіжної послуги.

З матеріалів справи вбачається, що необхідна інформація про всі тарифи банку та комісійну винагороду за надання платіжних послуг була доведена до відома позивача, що ним по суті не заперечується.

Таким чином, позивач, погодившись із встановленими банком тарифами та комісійною винагородою за надані послуги, відповідно взяв на себе зобов`язання зі сплати комісії за видачу готівки.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Враховуючи, що між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Тобто вказані посилання заявника є необґрунтованими і фактично зводяться до помилкового тлумачення ним тарифів банку та правових норм, які регулюють спірні правовідносини.

За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, встановлений договором або законом.

Норми процесуального права (статті 4, 5 ЦПК України) визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким, визначеним на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором.

Таким чином, реалізації права на позов передує порушення, невизнання чи оспорення права.

Оскільки утримання банком комісії в розмірі 4% від суми виданої позивачеві готівки з кредитної картки відповідає встановленим Тарифам за видачу та обслуговування картки «Альфа Connect» для фізичних осіб, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про відсутність у позивача порушеного права, яке підлягає судовому захисту, та безпідставність заявлених позовних вимог.

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові ОСОБА_1 за недоведеністю, не взяв до уваги додані до позовної заяви докази, які сторонами не заперечуються, не дав їм належної оцінки та не визначився із характером спірних правовідносин сторін.

За загальним правилом, встановленим у статтях 89, 264 ЦПК України обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Тобто, саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами та витребувані у передбаченому законом порядку докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30).

Оскільки суд першої інстанції вказаних вимог не виконав, не дослідив обставини справи та належним чином своє рішення не мотивував, колегія суддів вважає за необхідне змінити мотивувальну частину рішення в частині мотивів відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 , виклавши її у редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 травня 2021 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна