ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року м.Суми

Справа №591/1515/22

Номер провадження 22-ц/816/948/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: Головне управління Національної поліції України в Сумській області, Ліквідаційна комісія Управління МВС України в Сумській області, Територіальне медичне об`єднання МВС України в Сумській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 липня 2022 року в складі судді Шияновської Т.В., постановленої у м. Суми, повний текст якої складено 01 серпня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт того, що отриманні поранення, зазначені в актах розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 16 вересня 2015 року та № 16 за формою Н-1 від 16 вересня 2015 року, а саме: тілесні ушкодження у вигляді «наслідків поєднаної мінно-взривної травми від 11 липня 2014 року отриманні міліціонером відділення № 1 взводу № 1 спеціальної роти міліції УМВС України в Сумській області прапорщиком міліції ОСОБА_1 в результаті безпосереднього виконання завдання у забезпеченні державної безпеки, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької області під час проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, що спричинило наслідки у вигляді закритої черепно-мозкової травми, контузії головного мозку у вигляді після травматичної енцефалопатії 1-2 ст. з розсіяною органічною мікросимптоматикою, стійким цефалічним синдромом, вегетативною дисфункцією, нерізко вираженим церебрастенічним синдромом. Післятравматична нейропатія правого малогомілкового нерву, частково великогомілкового нерва з легким парезом правої стопи, стійким больовим синдромом. Поширений остеохондроз хребта з переважним ураженням поперекового відділу, кила МХД L5-S1, протрузії МХД С5-С6, Тh1-Nh2, спондилоартроз, вторинний полірадикулярний та стійкий больовий синдром, помірне порушення статики та динаміки.

Встановити факт того, що отриманні поранення зазначені в свідоцтві про хворобу № 268 від 02 жовтня 2015 року були отриманні в результаті безпосереднього виконання завдання у забезпеченні державної безпеки, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької області під час проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 липня 2022 року провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу про закриття провадження у справі, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, ОСОБА_1 вказав, що необхідність ним звернення до суду полягала саме задля уточнення формулювання в частині визначення обставин, в результаті яких ОСОБА_1 були отримані тілесні ушкодження, а не сам факт отримання тілесних ушкоджень, оскільки наявне формулювання зазначене в актах розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 16 вересня 2015 року та № 16 за формою Н-1 від 16 вересня 2015 року та свідоцтві про хворобу № 268 від 02 жовтня 2015 року перешкоджає заявнику реалізувати своє право на отримання пільг.

У відзиві на апеляційну скаргу УМВС України в Сумській області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Національної поліції в Сумській області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Клопотання Головного управління Національної поліції України в Сумській області про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає, оскільки явка сторін не є обов`язковою, позиція заінтересованої особи є чіткою і зрозумілою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , його представника адвоката Рижова С.Є., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходив службу на посаді міліціонера відділення № 1 взводу № 1 спеціальної роти міліції громадської безпеки особливого призначення УМВС України в Сумській області.

На підставі наказів керівника Антитерористичного Центру при СБУ від 06 квітня 2014 року № 33/55Т, від 08 квітня 2014 року № 33/75Т, від 12 серпня 2014 року № 88, наказу МВС України від 28 травня 2014 року № 488-ДСК та наказів УМВС України в Сумській області від 29 травня 2014 року № 101 о/с ДСК, від 22 червня 2014 року №128 о/с ДСК ОСОБА_1 з 06 травня 2014 року по 16 травня 2014 року та з 23 червня 2014 року по 11 липня 2014 року перебував у відрядженні в ГУМВС України в Донецькій області, де безпосередньо виконував завдання із забезпечення державної безпеки, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької області під час проведення АТО (а.с. 16-19).

11 липня 2014 року з заявником стався нещасний випадок: транспортний засіб, яким він керував, наїхав на замаскований вибуховий пристрій, стався вибух, внаслідок якого ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Комісією РМГБОП УМВС України в Сумській області 16 вересня 2015 року складено акт розслідування нещасного випадку форми Н-5 та акт № 16 про нещасний випадок форми Н-1. Згідно з висновком комісії, зазначеним в обох актах, нещасний випадок зі ОСОБА_1 у вигляді наслідків поєднаної мінно-вибухової травми, отриманої ним 11 липня 2014 року, трапився у період проходження служби при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, боротьбі зі злочинністю в зоні проведення АТО (а.с. 5-8).

За результатом медичного огляду ВЛК видала ОСОБА_1 свідоцтво про хворобу від 02 жовтня 2015 року № 286 з наступним визначенням причинного зв`язку захворювання і постановою про придатність до військової служби: «Травма, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби в ОВС. Непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час».

Наказом начальника ГУНП в Сумській області від 16 червня 2016 року № 162 о/с на підставі свідоцтва про хворобу від 10 червня 2016 року № 98 вирішено (дослівно): «відповідно до пункту 2 (через хворобу) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнити зі служби в поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського роти поліції особливого призначення, підпорядкованої ГУНП в Сумській області, тимчасово, на період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку старшого сержанта поліції ОСОБА_2 , з 16 червня 2016 року, з відрахуванням з грошового забезпечення за надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини відпустки за 2016 рік 12 календарних днів» (а.с. 9).

Рішенням міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 12 лютого 2015 року № 7/ІІІ/1/639 ОСОБА_1 надано статус учасника бойових дій (а.с. 4, 19).

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2017 року у справі № 818/308/17 скасовано акт про нещасний випадок форми Н-1 № 16 від 16 вересня 2015 року та акт розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 16 вересня 2015 року відносно ОСОБА_1 ; зобов`язано Ліквідаційну комісію УМВС України в Сумській області повторно провести розслідування випадку, що стався 11 липня 2014 року зі ОСОБА_1 .

Призначеною наказом голови ліквідаційної комісії УМВС України в Сумській області комісією на виконання вказаного судового рішення 18 квітня 2018 року складено акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) форми Н-5 та акт № 5 про нещасний випадок (у тому числі поранення) форми Н-1. Згідно з висновком комісії, зазначеним в обох актах, нещасний випадок зі ОСОБА_1 11 липня 2014 року стався у період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

В поданій в порядку окремого провадження заяві ОСОБА_1 просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що зазначені в свідоцтві про хворобу № 268 від 02 жовтня 2015 року поранення, в актах розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 16 вересня 2015 року та № 16 за формою Н-1 від 16 вересня 2015 року тілесні ушкодження були ним отриманні в результаті безпосереднього виконання завдання у забезпеченні державної безпеки, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької області під час проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Закриваючи провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки законодавством визначений позасудовий порядок встановлення факту отримання тілесних ушкоджень, то дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Також місцевий суд зазначив, що у разі відмови компетентного органу в установленні такого факту, заявником до суду може бути оскаржена така відмова в передбаченому законом порядку.

Колегія суддів погоджується із висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частинах першій та другій статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, важливо розуміти, що в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній.

Отже, у судовому порядку встановлюються лише такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, і в судовому порядку встановлення юридичних фактів можливе лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Питання, пов`язані із розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України регулює Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затверджений наказом МВС України від 27 грудня 2002 року № 1346, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31 січня 2003 р. за № 83/7404 (далі - Порядок № 1346).

Відповідно до вимог пункту 1.3 розділу 1 Порядку № 1346 розслідування нещасних випадків (в тому числі поранень), що сталися з особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовцями Національної гвардії України, курсантами (слухачами) навчальних закладів системи МВС України, проводиться з урахуванням цього Порядку.

Під час проведення розслідування комісією, відповідно до актів розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 16 вересня 2015 року та № 16 за формою Н-1 від 16 вересня 2015 року встановлено, що нещасний випадок зі ОСОБА_1 у вигляді наслідків поєднаної мінно-вибухової травми, отриманої ним 11 липня 2014 року, трапився у період проходження служби при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, боротьбі зі злочинністю в зоні проведення АТО, а не в результаті безпосереднього виконання завдання у забезпеченні державної безпеки, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької області під час проведення АТО.

Вищевказані акти були скасовані постановою Сумського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2017 року у справі № 818/308/17. За результатом повторного розслідуванням комісія прийшла до висновків, викладених у Акті розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) форми Н-5 та Акті № 5 про нещасний випадок (у тому числі поранення) форми Н-1 від 18 квітня 2018 року, що нещасний випадок зі ОСОБА_1 11 липня 2014 року стався у період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Отже, на час звернення ОСОБА_1 до суду із цією заявою чинне законодавство передбачало позасудову процедуру підтвердження факту отримання тілесних ушкоджень та визначено орган, який уповноважений приймати таке рішення. Перекладання на суд функцій такого органу суперечило б вимогам закону, створило б умови для уникнення встановленої законодавством процедури отримання статусу учасника бойових дій. Проте, особа, якій рішенням уповноваженого органу (комісії) відмовлено, не позбавлена права звернутися до суду з метою оскарження такого рішення.

З огляду на наведені обставини, суд першої інстанції правильно виходив із того, що юридичний факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , встановленим у порядку окремого провадження бути не може.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року по справі № 333/6816/17 (провадження № 14-87цс20) зроблено висновок, що «приписи «суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України), «суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосуються як позовів, які не можна розглядати за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати. […] Право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов, за яких суд повноважний розглядати позовну заяву. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі, є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права, які б стали підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. Ю. Кононенко

О. І. Собина