КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

10 листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Таргоній Д.О., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Національного банку України, треті особи: Державна казначейська служба України, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» Ожго Євгеній Вікторович про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, 04 жовтня 2022 року ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу.

20 жовтня 2022 Київським апеляційним судом на адресу Печерського районногосуду м. Києва направлено запит про витребування справи № 757/55382/20.

09 листопада 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли матеріали справи № 757/55382/20.

Із матеріалів справи вбачається, що апеляційну скаргу на рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2021 року представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - ОСОБА_1 подав 04 жовтня 2022 року, тобто із пропуском строків, встановлених процесуальних законом.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, клопотання про поновлення строку на апеляційне скарження із зазначенням поважних причин його пропущення скаржник не подав.

Таким чином апелянту необхідно надати суду апеляційної інстанції належні докази та вказати підстави, які підтверджують поважність причини пропуску установленого законом строку на апеляційне оскарження.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 20 листопада 2021 року ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звертався з апеляційною скаргою на рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2021 року.

В апеляційній скарзі скаржник просив звільнити позивачів від сплати судового збору.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 липня 2022 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відстрочення, розстрочення, зменшення сплати судового збору до ухвалення рішення у даній справі або звільнення від такої сплати відмовлено.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2021 року залишено без руху, надано строк протягом п`яти днів з дня отримання даної ухвали для подання документа, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, а саме: ОСОБА_2 необхідно було сплатити судовий збір в розмірі 1521,56 грн., ОСОБА_3 - 4 525,50 грн., ОСОБА_4 - 1521,56 грн.

01 серпня 2022 року на адресу апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якій представник скаржників просить продовжити строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 серпня 2022 року продовжено ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 строк для усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2021 року протягом п`яти днів з дня отримання даної ухвали для подання документа, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

30 серпня 2022 року ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 знову подав клопотання щодо відстрочення, розстрочення, зменшення сплати судового збору до ухвалення рішення у даній справі або звільнення від такої сплати позивачів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 вересня 2022 року клопотання ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відстрочення, розстрочення, зменшення сплати судового збору до ухвалення рішення у даній справі або звільнення від такої сплати позивачів залишено без розгляду. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , повернуто апелянту.

З поданої 04 жовтня 2022 року ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 апеляційної скарги вбачається, що вона є ідентичною апеляційній скарзі, яку останній подавав 20 листопада 2021 року на рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2021 року.

В поданій 04 жовтня 2022 року апеляційній скарзі апелянт також просить звільнити позивачів від сплати судового збору.

Підставою для звільнення від сплати судового збору представник позивачів зазначив п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону Україну «Про судовий збір», а саме за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Такі доводи апеляційний суд не приймає, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 1173 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними повноважень, відшкодується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Разом з тим, оскільки рішенням Печерського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні позову, з підстав того, що Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, самостійним у своїй діяльності від органів державної влади, тобто не є суб`єктом відповідальності в розумінні ст. 1173 ЦК України.

В зв`язку з чим посилання представника позивачів на вказану правову норму щодо звільнення їх від судового збору є безпідставним, таким чином на позивачів при пред`явленні зазначених позовних вимог поширюються норми Закону України «Про судовий збір» на загальних підставах.

Щодо доводів представника позивачів про відстрочення, розстрочення, зменшення сплати судового збору до ухвалення рішення у даній справі або звільнення від такої сплати ОСОБА_2 , зазначивши, що розмір судового збору перевищує 5% розміру річного доходу за попередній календарний рік та становить вагому частину річного прибутку позивача, а тому ОСОБА_2 не має фінансової змоги здійснити таку оплату, апеляційний суд розглянувши дане клопотання не вбачає підстав для його задоволення з огляду на наступне.

У постанові Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі № 367/862/19 вказано, що: «відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, а також звільнення від його сплати або зменшення його розміру з підстав, передбачених статтею 8 Закону, є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо). Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а право суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір)».

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є:

а) військовослужбовці;б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями ст.12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, який, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, що є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується клопотання.

Звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин, враховуючи, що статтею 129 Конституції України закріплено один із основоположних принципів правосуддя - рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Європейський суд з прав людини також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення у справі «Креуз проти Польщі», від 19 червня 2001 року).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення у справах «Княт проти Польщі», «Єдамскі та Єдамска проти Польщі», від 26 липня 2005 року).

Вирішуючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, апеляційний суд враховує, що зазначені скаржником обставини та надані на їх підтвердження докази, не є безумовними підставами для звільнення від сплати судового збору, оскільки не відображають у повній мірі реальний майновий стан заявника та відсутність інших доходів (наявність рухомого і нерухомого майна, рахунків у банківських установах тощо). Надані докази не характеризують майновий стан, який перешкоджає виконати вимоги законодавства щодо оплати поданої апеляційної скарги судовим збором. На день звернення до суду скаржник відомостей щодо статусу інвалідності, віднесення до малозабезпечених сімей чи інших пільгових категорій не надає, відомості про перебування на обліку в Центрі зайнятості також відсутні. Тобто, позивач не надав жодних доказів щодо вживання всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення умов проживання.

Враховуючи встановлений законом обов`язок сплатити судовий збір та відсутність у позивача пільг щодо його оплати, можна зробити висновок про те, що належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справи та інтересами заявника щодо можливості звернення до суду апеляційної інстанції (за умови виконання вимог закону щодо оплати апеляційної скарги судовим збором) у цій справі дотриманий.

Таким чином, клопотання скаржників про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Варто зазначити, що відмова у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги не може вважатися обмеженням доступу до суду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 7 ст. 6 Законом України «Про судовий збір», у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

За нормами ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2020 року встановлено у розмірі 2102 грн.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить - 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Судовий збір має бути сплачено за реквізитами: отримувач УК у Солом.р-ні/Соломян.р-н; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: (МФО) 899998; рахунок отримувача: UA0026010; код класифікації доходів бюджету: 22030101; призначення платежу: 101, судовий збір за апеляційною скаргою (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Київський апеляційний суд.

ОСОБА_2 необхідно сплатити судовий збір в розмірі 1521,56 грн., ОСОБА_3 необхідно сплатити судовий збір в розмірі 4 525,50 грн., ОСОБА_4 необхідно сплатити судовий збір в розмірі 1521,56 грн.

При сплаті судового збору поле «Призначення платежу» розрахункового документа заповнюється таким чином:

«* ; код ознаки судового збору (101);код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб, або реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи; роз`яснювальна інформація про призначення платежу у формі: судовий збір за а/с П.І.Б., Київський апеляційний суд».

Документи, що підтверджують оплату судового збору подаються до Київського апеляційного суду в оригіналах.

З огляду на вищевикладене, апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши апелянту строк для усунення вказаних недоліків, а саме: сплати судового збору та надання клопотання з відповідними доказами поважності пропущення строку на апеляційне оскарження рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2021 року.

Керуючись ст. ст. 185, 356, 357 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відстрочення, розстрочення, зменшення сплати судового збору до ухвалення рішення у даній справі або звільнення від такої сплати відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2021 року залишити без руху, надавши апелянту строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали, в іншому випадку у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Д.О. Таргоній