Єдиний унікальний номер: 448/1683/21
Провадження № 2/448/150/22
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

23.12.2022 року Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді - Гіряк С.І.,

за участі секретаря судового засідання - Семен І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська цивільну справу:

за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 )

до

відповідача 1: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ),

відповідача 2: Мостиської міської ради Львівської області (місце знаходження: вул.Грушевського,6, м.Мостиська, Яворівського району Львівської області, індекс 81300)

вимоги позивача: про визнання незаконними та скасування рішень Мостиської міської ради, скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, скасування запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,

учасники справи - не з`явилася

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача

1. ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_2 та Мостиської міської ради в якій, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить: визнати незаконними та скасувати рішення Мостиської міської ради Львівської області №72 від 06.11.2019 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_3 , гр. ОСОБА_2 » та рішення №16 від 03.09.2020 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_3 , гр. ОСОБА_2 »; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки ОСОБА_2 з кадастровим номером :05:001:0102 за адресою АДРЕСА_3 в Державному земельному кадастрі; скасувати запис про право власності №47671776 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване на ОСОБА_2 земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0102 за адресою

АДРЕСА_3 . В обґрунтування позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , яка до дня смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_3 , де, разом з нею, були також зареєстровані: ОСОБА_4 - чоловік ІНФОРМАЦІЯ_8., ОСОБА_1 - син ІНФОРМАЦІЯ_3., ОСОБА_5 - дружина сина ІНФОРМАЦІЯ_7., ОСОБА_6 - внук ІНФОРМАЦІЯ_6., ОСОБА_7 - внучка ІНФОРМАЦІЯ_5.

3. Зазначає, що після смерті ОСОБА_3 в управління спадковим майном вступив її чоловік ОСОБА_4 , оскільки перебував з нею в шлюбі, проживав разом з нею та вів спільне господарство. За життя ОСОБА_4 не встиг переоформити на себе спадщину, а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

4. Вказує, що позивач являється спадкоємцем першої черги за законом майна ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , та подав заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу.

5. Зазначає, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,164 га, цільове використання для ведення особистого підсобного господарства, на яку він замовив виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок. Проте, на вказану земельну ділянку державним реєстратором не присвоєно кадастровий номер у зв`язку з присвоєнням кадастрового номеру на вказану земельну ділянку відповідачем ОСОБА_2 . На замовлення ОСОБА_2 проектно-виробничою фірмою «Земельно-ресурсний центр» в 2020 була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на вказану земельну ділянку.

6. Також вказує, що для з`ясування обставин по вказаному факту він звернувся із заявою до Мостиської міської ради та отримав відповідь з якої встановлено, що в ході проведення топографо-геодезичної зйомки ліцензованою організацією щодо присвоєння кадастрових номерів, земельна ділянка площею 0,164 га перебуває у приватній власності ОСОБА_2 . Даною відповіддю йому також рекомендовано вирішити спірне питання в судовому порядку.

7. Звертає увагу, що рішенням Мостиської міської ради № 72 від 06.11.2019 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_3 , гр. ОСОБА_2 . Також зазначає, що відділом №2 управління в Яворівському районі ГУ Держгеокадастру у Львівській області на адвокатський запит надано інформацію проте, що земельна ділянка кадастровий номер :05:001:0070 була зареєстрована в Державному земельному кадастрі на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства, яка була розроблена відповідно до рішення Мостиської міської ради від 06.11.2019.

8. Стверджує, що Рішенням №16 Мостиської міської ради від 03.09.2020 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства» земельна ділянка кадастровий номер :05:001:0070 площею 0.35 га була передана ОСОБА_2 у власність.

9. Вважає, що реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:0070 по адресу АДРЕСА_3 , в державному земельному кадастрі здійснена фактично на частині земельної ділянки, яка належала ОСОБА_3 та сформована за рахунок цієї ділянки, а тому не відповідає вимогам діючого земельного законодавства і не може бути підставою для реєстрації цієї земельної ділянки в державному земельному кадастрі та передачі її у власність відповідачу ОСОБА_2 .

10. Звертає увагу, що згоди на вилучення земельної ділянки для ОСОБА_2 , ні його мати ОСОБА_3 ні він не надавали. Стверджує, що земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0070 по АДРЕСА_3 незаконно зареєстрована у Державному земельному кадастрі на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

11. Крім того зазначає, що в подальшому відповідачем проведено розподіл земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:0070 на дві земельні ділянки з кадастровими номерами :05:001:0102 та :05:001:0103.

12. Звертає увагу, що саме ділянка з кадастровим номером :05:001:0102, площею 0,164 га належала за життя його матері.

13. Вказує, що з урахуванням наведених обставин, провести реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки, яку прийняв у спадщину від померлої матері ОСОБА_3 , позивач немає можливості.

14. Відповідач ОСОБА_2 26.01.2022 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заперечує проти позову в повному обсязі, вважає позовні вимоги необґрунтованими, покликається на те, що ним законно було зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0070, без порушення законодавства. Зазначає, що йому не було відомо, що дана земельна ділянка перебуває у чиїйсь власності, він хотів отримати земельну ділянку із власності земель Мостиської міської ради. Зазначає, що для приватизації земельної ділянки звертався до Мостиської міської ради, при цьому діяв добросовісно, дотримуючись всіх вимог та порядку встановлених законодавством.

15. Представник відповідача Мостиської міської ради Львівської області 27.01.2022 подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що 28.08.2020 та 05.11.2021 до Мостиської міської ради звернувся відповідач ОСОБА_2 із заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,35 га та площею 0,2756 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_3 , якому відповідно до Рішень Мостиської міської ради №72 від 06.11.2019 та №16 від 03.09.2020 затверджено Технічну документацію. У 2021 до Мостиської міської ради звернувся ОСОБА_1 із заявою в якій повідомив, що в ході виготовлення кадастрових номерів стало відомо про те, що належні йому, як спадкоємцю, земельні ділянки приватизовані ОСОБА_2 . Під час розгляду заяви Мостиською міською радою встановлено, що ОСОБА_1 спадкує земельні ділянки ОСОБА_3 , які перебували у її власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ №3877 від 16.05.1998 площею 0,3190 га на території Мостиської міської ради. Також при проведенні топографо-геодезичної зйомки ліцензованою організацією щодо присвоєння кадастрових номерів на земельні ділянки виявлено, що частина земельної ділянки площею 0,1640 га перебуває у приватній власності ОСОБА_2 .

16. Враховуючи наведене, відповідач Мостиська міська рада проти позову не заперечує та просить суд задовольнити його в повному обсязі, чим відновити порушене право ОСОБА_1 як спадкоємця земельних ділянок ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ №3877 від 16.05.1998.

17. Представник позивача 23.02.2022 подала відповідь на відзив в якому зазначила, що земельна ділянка площею 0,164 га за життя належала ОСОБА_3 на законних підставах, жодних дій щодо вилучення або відчуження вказаної земельної ділянки нею вчинялося. Вказує, що в порушення ст. 41 Конституції України, ст.153 Земельного кодексу України власник земельної ділянки був протиправно позбавлений права власності на земельну ділянку. Звертає увагу, що доказом накладення спірних земельних ділянок є відповідь Мостиської міської ради від 17.09.2021 №2.17Н-2564. Просить позовні вимоги задовольнити повністю.

18. Відповідач ОСОБА_2 25.10.2022 подав додаткові пояснення, в яких зазначив, що визнає позов в частині, що стосується земельної ділянки площею 0,164 га та не заперечує щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером :05:001:0102, після розподілу земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:0070, також не заперечує щодо скасування права власності №47671776 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Також зазначає, що готовий відшкодувати позивачу понесені ним судові витрати.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

19. У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, його представник подала до суду заяву, про розгляд справи у їх відсутності, зазначає, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити.

20. Представник відповідача - Мостиської міської ради Львівської областіу судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій не заперечує проти задоволення позову та просить суд розглянути справу без його участі.

21. Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій не заперечує проти задоволення позову та просить суд розглянути справу без його участі.

22. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України, тому учасників справи неявка не перешкоджає розгляду справи без їх участі.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

23. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

24. Ухвалою суду від 28.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

25. Ухвалою суду від 21.10.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

26. Ухвалою суду від 16.11.2022 прийнято заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сталевич Г.О. про зміну позовних вимог.

27. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

ІV. Обставини справи, встановлені Судом

28. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 04.11.2016 (а.с.22).

29. ОСОБА_3 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,164 га, цільове використання - для ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ЛВ №3877 (а.с.27).

30. Після смерті ОСОБА_3 в управління спадковим майном вступив її чоловік ОСОБА_4 , батько позивача, який проживав разом з нею та вів спільне господарство.

31. ОСОБА_4 21.10.2020 помер (а.с. 23), за життя переоформити спадщину не встиг. 32. Позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , (а.с.24) та спадкоємцем першої черги за законом майна, 06.07.2021 (а.с.25) позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Келюх М.А. після смерті батька ОСОБА_4 (а.с.25).

33. З листа Мостиської міської ради Львівської області від 17.09.2021 №2.174-2564 встановлено, що в ході проведення топографо-геодезичної зйомки ліцензованою організацією щодо присвоєння кадастрових номерів, земельна ділянка площею 0,164 га перебуває у приватній власності ОСОБА_2 .

34. Рішенням Мостиської міської ради № 72 від 06.11.2019 (а.с.33) надано дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_3 , площею 0.35 га та площею 0,35 га, угіддя-рілля, із земель що перебувають у користуванні ОСОБА_2 , з метою передачі вказаної ділянки у власність та зобов`язано ОСОБА_2 виготовлену та погоджену технічну документацію із землеустрою подати на розгляд та затвердження сесії міської ради, яке прийнято на підставі звернення відповідача ОСОБА_2 до Мостиської міської ради із відповідною заявою від 05.11.2019 (а.с.34).

35. Рішенням №16 від 03.09.2020 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі ( на місцевості) для ведення особистого селянського господарства, площею 0,35 га (кадастровий номер :05:001:0070), площею 0,2756 (кадастровий номер :05:001:0071) в АДРЕСА_3 , та передано їх у власність ОСОБА_2 (а.с 37), згідно поданої відповідачем ОСОБА_2 заяви від 28.01.2020 (а.с.38) та зареєстроване право власності на ним згідно витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку, площею 0,3500 га, від 26.08.2020, номер витягу НВ-020 (а.с.44) та земельну ділянку, площею 0,2756 га, від 26.08.2020, номер витягу НВ-020 (а.с.43). Дана обставина також підтверджується листом Управління в Яворівському районі ГУ Держгеокадасту у Львівській області №29-13-0.26-195/110-21 від 13.10.2021 (а.с. 47)

36. Відповідачем ОСОБА_2 здійснено розподіл земельної ділянки, площею 0,35 га, кадастровий номер :05:001:0070, в АДРЕСА_3 , на дві окремі ділянки: кадастровий номер :05:001:0102, площею 0,164 га від 18.08.2022 на підставі заяви ОСОБА_2 , номер НОМЕР_2 , (а.с.108) та земельну ділянку кадастровий номер :05:001:0103, площею 0,186 га, від 18.08.2022, номер 140, на підставі зави ОСОБА_2 (а.с.107), що підтверджується витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

V. Застосоване Судом законодавство

37. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

38. Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

39. Згідно із частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

40. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

41. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

42. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

43. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

44. За вимогами ст.161 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.

45. Відповідно до вимог ч.1,2 статті 118 ЗК України громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

До клопотання додається розроблена відповідно до Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приймає рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову.

46. Відповідно до ч.ч.6,7 ст.79-1 ЗК України, формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у заставі, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у користуванні, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Справжність підпису на такій згоді засвідчується нотаріально. Земельні ділянки можуть бути об`єднані, якщо вони мають однакове цільове призначення. У разі поділу земельної ділянки, об`єднання земельних ділянок сформовані земельні ділянки зберігають своє цільове призначення.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

47. Згідно із частиною 1 статті 10 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР Про місцеве самоврядування в Україні сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

48. Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону УкраїниN280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської рад здійснюється вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

49. У пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), № 33202/96, пункт 120, «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), № 48939/99, пункт 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункту 72, «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), № 10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), пункт 119).

50. Таким чином, виходячи з наведених норм земельного законодавства, відповідна рада приймає рішення про передачу у власність заявнику земельної ділянки на підставі його заяви, таке рішення не повинно суперечити нормам закону та не порушувати права інших осіб.

51. Відповідно до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконними і скасовує правові акти індивідуальної дії, видані органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

52. Згідно з ч. 1 статті 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

53. Недійсним судовому порядку може бути визнано акт (рішення) органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових осіб, якщо він не відповідає вимогам законодавства та (або) визначеній законом компетенції органу, який видав акт (рішення), але при цьому обов`язковою умовою для визнання акту недійсним є порушення в зв`язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача

54. Відповідно до ст.158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян.

55. Згідно правової позиції Пленуму Верховного Суду України висловленої у Постанові «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 за №7, вбачається, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

56. Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

57. Згідно ч.1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

58. Відповідно до положень частини 3 статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів.

59. Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

60. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (статті 12 і 81);

61. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

62. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

63. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

64. Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

65. Згідно із ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

66. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

67. Крім того, статтями 1216; 1217; 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК) передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

68. Спадкування здійснюється за заповітом або законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

69. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

70. Право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб.

VI. Висновки Суду

71. На підставі наведених правових норм та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту його порушеного права є правильним, адже наявність державної реєстрації спірної земельної ділянки за відповідачем створює перешкоди у здійсненні прав власності позивача в порядку спадкування, оскільки відповідач ОСОБА_2 згідно заяви про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,35 га та площею 0,2756 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_3 , відповідно до Рішень Мостиської міської ради №72 від 06.11.2019 та №16 від 03.09.2020, яким затверджено Технічну документацію та отримав у власність зазначені ділянки.

72. Встановлено, що 14.09.2021 до Мостиської міської ради звернувся позивач ОСОБА_1 із заявою, в якій повідомив, що в ході виготовлення кадастрових номерів, стало відомо, що належні йому, як спадкоємцю, земельні ділянки приватизовані ОСОБА_2 . Зокрема, при проведенні топографо-геодезичної зйомки ліцензованою організацією щодо присвоєння кадастрових номерів на земельні ділянки виявлено, що частина земельної ділянки площею 0,1640 га перебуває у приватній власності ОСОБА_2 , на що отримав у відповідь лист підтвердження від 17.09.2022 від Мостиської міської ради Львівської області та рекомендацію звернутися за захистом свого права до суду.

73. У зв`язку з наведеним, позов підлягає до часткового задоволення, оскільки встановлено, що спірним рішенням №16 від 03.09.2020 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_3 , вирішено затвердити ОСОБА_2 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних двох ділянок: для ведення особистого селянського господарства, площею 0,35 га (кадастровий номер :05:001:0070) та площею 0,2756 га (кадастровий номер :05:001:0071) на підставі рішення №72 від 06.11.2019 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_3 , гр. ОСОБА_2 »

74. Зазначена обставина підтверджена доказами, які знаходяться в матеріалах справи, яку визнав відповідач ОСОБА_2 , також і визнав представник Мостиської міської ради Львівської області, який є відповідачем по справі.

75. Також, Судом встановлено, що зареєстрованою всупереч вимогам закону лише одна ділянка площею 0,35 га, яка в подальшому 18.08.2022 була поділена на дві окремі земельні ділянки: кадастровий номер :05:001:0102, площею 0,164 га та земельну ділянку кадастровий номер :05:001:0103, площею 0,186 га. Встановлено, що саме земельна ділянка площею 0, 164 га є тою земельною ділянкою, яка належала на праві власності померлій ОСОБА_3 , після смерті якої, позивач, внаслідок порушення його майнових прав, не може оформити права власності на нерухоме мано в порядку спадкування, тому і звернувся до суду із позовом про захист такого.

76. Крім того, відповідно до ст. 182 ЦК України визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом.

77. Разом з цим, державна реєстрація - це не підстава набуття права власності, а засвідчення державою вже набутого особою права власності, і ототожнювати факт набуття права власності з фактом його державної реєстрації не видається за можливе. При дослідженні обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки факт реєстрації права власності є лише елементом юридичного складу, який тягне виникнення права власності, а не є підставою його набуття. Сама по собі реєстрація права не є підставою виникнення права власності, оскільки такої підстави закон не передбачає.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 910/15993/16.

78. Згідно ч.13 ст. 79-1 Земельного кодексу України, земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі поділу або об`єднання земельних ділянок; скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації.

79. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

80. Відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», передбачено, що кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.

81. Відповідно до ч.47, 52 «Порядку ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, записів про скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав обов`язково зазначається індексний номер рішення. У разі коли внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється щодо державної реєстрації прав, у результаті якої закрито розділ Державного реєстру прав та реєстраційну справу, в Державному реєстрі прав проставляється відмітка про скасування державної реєстрації прав і відкривається закритий розділ Державного реєстру прав та відповідна реєстраційна справа.

82. Згідно ст. ЗУ «Про Державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

83. Стаття 9 вищевказаного Закону України передбачає, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

84. Згідно п.10 ст. 24, ЗУ «Про Державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

85. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання не чинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

86. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне скасувати державну реєстрацію земельної ділянки відповідача ОСОБА_2 за кадастровим номером :05:001:0102, площею 0,164 га, зареєстровану в Державному земельному кадастрі та скасувати запис про право власності №47671776 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване на вказану земельну ділянку за відповідачем ОСОБА_2 .

87. Частиною четвертою статті 206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

88. Таким чином, в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідачі позов визнали, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, встановлено, що в даному спорі визнання відповідачами пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб.

VII. Розподіл судових витрат між сторонами

89. Виходячи із вимог ст.141 ЦПК України та змісту поданих учасниками заяв щодо судових витрат, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору залишити за ним.

Керуючись ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, Суд

у х в а л и в:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Мостиської міської ради Львівської області про визнання незаконними та скасування рішень Мостиської міської ради Львівської області, скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, скасування запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - задовольнити частково.

2. Визнати незаконними та скасувати рішення Мостиської міської ради Львівської області №72 від 06.11.2019 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_3 , гр. ОСОБА_2 » та рішення №16 від 03.09.2020 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_3 , гр. ОСОБА_2 » пункт 1 в частині «затвердити гр. ОСОБА_2 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства, площею 0,35 га (кадастровий номер :05:001:0070) в АДРЕСА_3 . та пункту 2 в частині «передати гр. ОСОБА_2 у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,35 га (кадастровий номер :05:001:0070) в

АДРЕСА_3 . Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки ОСОБА_2 з кадастровим номером :05:001:0102, площею 0,164 га за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровану в Державному земельному кадастрі.

4. Скасувати запис про право власності №47671776 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване на ОСОБА_2 земельна ділянка, площею 0,164 га з кадастровим номером :05:001:0102 за адресою АДРЕСА_3 .

5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.

7. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

8. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

9. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ;

Відповідачі:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_4 ;

Мостиська міська рада Львівської області, місце знаходження: вул.Грушевського, 6, м.Мостиська, Львівської області, індекс 81300; .

Повний текст судового рішення складений 02.01.2023.

Суддя Світлана ГІРЯК

Оригінал ріщення.