Справа № 710/620/22
Провадження № 2/710/260/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2022 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Симоненко О.В.,

за участі:

секретаря судового засідання Кисличенко Л.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у залі суду в м.Шпола цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Шполянського районного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на свою користь 2562 грн - майнової шкоди та 1500 грн за незалежну оцінку майна.

Позов мотивує тим, що 20.03.2021 року о 20 год. 50 хв. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Москвич-412, не вибрав безпечної швидкості руху та не врахував дорожньої обстановки, здійснив зіткнення з парканом домоволодіння АДРЕСА_1 . Постановою суду у справі №710/537/21, провадження № 3/710/438/21від 11.05.2021 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. ОСОБА_3 в добровільному порядку відшкодувати позивачу вартість відновлювальних робіт по ремонту паркану, які необхідно провести, відмовляється.

08.06.2022 відкрито провадження у справі, яку віднесено до малозначної та розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав.

Суд, заслухавши осіб, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до постанови Шполянського районного суду Черкаської області від 11.05.2021 року у справі № 710/537/21, провадження № 3/710/438/21, яка набрала законної сили 25.05.2021, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього стягнення у виді штрафу (а.с.46).

Зі змісту наведеної постанови суду вбачається, що ОСОБА_3 20.03.2021 о 20 годині 50 хвилин по вул. Набережній в с. Мар`янівка, керуючи транспортним засобом М-412 реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху та не врахував дорожньої обстановки, здійснив зіткнення з парканом домоволодіння

АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 , позивачу у справі, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 31.07.2017 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 93271538 від 31.07.2017 року ( а.с.5,6).

Відповідно звіту про незалежну оцінку майна та висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки від 29.10.2021 року , вартість пошкодженого паркану з металопрофілю становить 2562,00 гривні ( а.с.10-21). Вартість проведення вказаної оцінки складає 1500,00 гривень, які сплачені позивачем відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 0337/от-21 від 29.10.2021 р. ( а.с.23).

Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Нормами частини першої статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Положеннями ст. 11 ЦК України визначено, що підставою виникнення прав та обов`язків є зокрема завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у пункті 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 8 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Ураховуючи, що вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого була завдана матеріальна шкода ОСОБА_4 у виді пошкодження паркану належного їй на праві власності домоволодіння, встановлена судом, відповідач визнав позов та не спростував розмір матеріальної шкоди, спричиненої позивачу пошкодженням її приватної власності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, сплачений останнім судовий збір.

Керуючись ст.ст. 22, 1166,1187 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265,280, ч.1 ст. 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 21.05.2014 року Шполянським РС УДМС в Черкаській області, номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_4 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 12.09.2002 року Шполянським РВ УМВС України в Черкаській області, ідентифікаційний номер картки платника податків НОМЕР_5 , матеріальну шкоду у сумі 2562,00 ( дві тисячі п`ятсот шістдесят дві гривні 00 коп.), витрати на проведення оцінки майна у сумі 1500,00 ( одну тисячу п`ятсот гривень 00 коп.), судовий збір у розмірі 992,40 ( дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 10.10.2022 року.

Суддя О.В. Симоненко