Справа № 202/6687/20
Провадження № 2/202/109/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Пеки Д.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виселення,-

ВСТАНОВИВ:

05 листопада 2020 року на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виселення, відповідно до якої позивач просила виселити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаючись на те, що ОСОБА_3 є власницею квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 31.07.2020 року. На її неодноразові наполегливі прохання звільнити її власність на надати їй можливість безперешкодно реалізувати її право власності, відповідачки кожного разу відповідали категоричною відмовою. З приводу виселення відповідачок позивач зверталася в поліцію, на її виклик приїзжав екіпаж патрульної поліції, які рекомендували їй звернутися до суду для виселення з її власності сторонніх осіб в судовому порядку. Своїми діями проживанням в квартирі позивачки відповідачі порушують її законні права та інтереси, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 листопада 2020 року, головуючим суддею у розгляді справи визначено суддю Слюсар Л.П.

05 листопада 2020 року в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом був направлений запит до ВАДР Управління паспортної роботи, громадянства та реєстрації фізичних осіб ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відповідь з якого надійшла на адресу суду 20 листопада 2020 року.

Ухвалою судді від 23 листопада 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

16.12.2020 року на адресу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшов відзив від представника відповідачів, відповідно до якого зазначає, що позовні вимоги відповідачі не визнають, вказав на те, що позивач звертаючись до суду з позовом про виселення надає суду як доказ, договір купівлі-продажу квартири від 31.07.2020 року, відповідно до якого вона набула у власність квартиру АДРЕСА_1 . Продавцем за даним договором є ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» за довіреністю від якого виступав чоловік позивачки ОСОБА_6 .

Вказаний договір є недійсним на підставі рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.09.2013 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , треті особи: Відділ громадянства, реєстрації та імміграції фізичних осіб Індустріального РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, Житлове комунальне підприємство "Північне", про усунення перешкод у користуванні квартирою та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , КП ДМБТІ, приватні нотаріуси Дніпропетровського міського нотаріального округу Башкіна І.Ю., ОСОБА_11 , ПАТ "Укрсиббанк", про визнання договору купівлі - продажу недійсним, скасування державної реєстрації, визнання права власності.

Вказаним рішенням апеляційного суду визнано недійсним первісний договір купівлі-продажу спірної квартири за яким квартира вибула з володіння ОСОБА_4 не з її волі.

Звернув увагу на те, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 15.06.2001 року, цей факт встановлений апеляційним судом, що відповідно до п.4 ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Окрім наведеного, зазначив, що ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» порушило п.6 договору купівлі-продажу від 31.07.2020 року, оскільки не повідомило, а ні нотаріуса, а ні покупця, що власником предмета договору є інша особа.

Відповідно до п.3 Договору купівлі-продажу від 31.07.2020 року майно належить ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» на підставі дублікату договору іпотеки №0/1 від 09.10.2008 року та виписки з договору відступлення прав вимоги, вказаних документів відповідачі не мають. Але звернув увагу суду на те, що ПАТ «УкрСиббанк» був стороною по справі, про визнання недійсним правочину, та йому було відомо про прийняте рішення, а тому законних підстав для укладання договору відступлення прав вимоги по іпотечному договору № 0/1 від 09.10.2008 року У ПАТ «УкрСиббанк» не було. Просили в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2021 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів по справі.

11 березня 2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому вказала на те, що договір купівлі-продажу від 31.07.2020 року, згідно з яким вона є власницею спірної квартири на момент ухвалення рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.09.2013 року не існував та жодним судовим рішенням зазначений договір купівлі-продажу не визнано недійсним, а тому посилання відповідачів в цій частині суперечать дійсним обставинам справи. Звернула увагу суду на те, що підставою позову ОСОБА_3 є не ч.1 ст.216 ЦК України, як це зазначає представник відповідачок, а інші норми цивільного законодавства і позов не містить вимоги щодо визнання правочину недійсним.

Вказала, що відповідачка ОСОБА_4 не є власницею квартири відповідно до вимог законодавства, яке діяло на момент укладання нею договору 15.06.2001 року, а також на теперішній час, адже не виконала всі обов`язки покупця квартири і в подальшому власниці.

Так, відповідачка ОСОБА_4 у випадку, якщо вона б законно придбала спірну квартиру, зобов`язана була зареєструвати своє право власності на неї в КП «ДМТІ» ДОР, але порушила вимоги законодавства, не виконала обов`язок, покладений на неї законом, що потягло за собою численні негативні наслідки, зокрема плутанину в документах та судову тяганину в дійсній та в інших справах.

Звернула увагу суду на те, що залишена без відповіді вимога ОСОБА_3 про виселення ОСОБА_5 , яка не укладала будь-яких правочинів щодо квартири позивачки, не є там зареєстрованою, а тому мешкати там не має права, тому повинна бути виселена без будь-яких застережень.

Крім того зазначила, що з урахуванням того, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 двічі звертались до КП «ДМБТІ» ДОР для отримання довідки-характеристики для укладання договору купівлі-продажу, то можна зробити висновок про те, що ніякого договору купівлі-продажу від 15.06.2001 року в оригіналі не існувало, а ОСОБА_4 не купувала спірну квартиру. Адже спірна квартира була продана Осіповими не в червні 2001 року, а в жовтні 2008 року, а потім через певний час перейшла до позивача. Вказаний висновок ґрунтується на документах, що були надані КП «ДМБТІ».

Вважає, що доводи, викладені у відзиві на позов ОСОБА_3 є безпідставними та необґрунтованими, а тому не заслуговують на увагу суду, а позов ОСОБА_3 обґрунтований, законний і підлягає задоволенню.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2021 року закрито підготовче провадження у справі.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2021 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішення по цивільній справі №202/3175/21 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександри Михайлівни, про скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2021 року поновлено провадження у справі.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з наведених в позові підстав та просила суд позов задовольнити.

В судовому засіданні відповідачі та представник відповідачів позовні вимоги не визнали та просили суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, заслухавши представника позивача, відповідачів, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, матеріали справи №2/0417/82/12, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 31 липня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О., зареєстрованого в реєстрі за №972, Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» (продавець) в особі ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (покупець), уклали договір за яким Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти квартиру АДРЕСА_1 , на умовах даного Договору і сплатити за неї обумовлену суму ( п.1 Договору).

Згідно з п.3 Договору згадане відчужуване Майно належить Продавцю на підставі Дублікату Договору іпотеки №0/1, посвідченого 09.10.2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулініч А.С. за реєстровим №1287, дублікат видано 01.03.2019 року Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області за реєстровим №2-70; Виписки з Договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідченого 12.12.2011 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В. за реєстровим №5207-5208, вірність виписки засвідчена 21.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. за реєстровим №194; право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.06.2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О., номер запису про право власності 37160697, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Продаж майна здійснено за 157 824,00 грн., які покупець сплатив продавцю в повному обсязі до підписання цього Договору ( п.4 Договору).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №218653296 від 31.07.2020 року, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Згідно з листом Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 13 липня 2020 року №14/5-7397, за наявними даними картотеки з питань реєстрації фізичних осіб за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 13.07.2020 року зареєстровані особи відсутні.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані Конституцією України, нормами Цивільного кодексу України та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно змісту ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до змісту ст.ст. 316, 317,319, 321 ЦК України встановлено, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа №2/0417/82/2012 за позовною заявою ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , треті особи: Відділ громадянства, реєстрації та імміграції фізичних осіб Індустріального РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, Житлове комунальне підприємство "Північне", про усунення перешкод у користуванні квартирою та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , КП ДМБТІ, приватні нотаріуси Дніпропетровського міського нотаріального округу Башкіна І.Ю., ОСОБА_11 , ПАТ "Укрсиббанк", про визнання договору купівлі - продажу недійсним, скасування державної реєстрації, визнання права власності.

Заочним Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_7 задоволені, усунуто перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 з зазначеної квартири. В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.09.2013 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , треті особи: Відділ громадянства, реєстрації та імміграції фізичних осіб Індустріального РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, Житлове комунальне підприємство "Північне", про усунення перешкод у користуванні квартирою та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , КП ДМБТІ, приватні нотаріуси Дніпропетровського міського нотаріального округу Башкіна І.Ю., ОСОБА_11 , ПАТ "Укрсиббанк", про визнання договору купівлі - продажу недійсним, скасування державної реєстрації, визнання права власності, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2012 року скасовано.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , треті особи: Відділ громадянства, реєстрації та імміграції фізичних осіб Індустріального РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, Житлове комунальне підприємство "Північне", про усунення перешкод у користуванні квартирою відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , КП ДМБТІ, приватні нотаріуси Дніпропетровського міського нотаріального округу Башкіна І.Ю., ОСОБА_11 , ПАТ "Укрсиббанк", про визнання договору купівлі - продажу недійсним, скасування державної реєстрації, визнання права власності, задоволені частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 29 жовтня 2008 року укладений між ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 . Скасовано запис про державну реєстрацію права власності, за реєстраційним №24865519, ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_1 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В ході розгляду справи апеляційним судом встановлено, що 15 червня 2001 року між ОСОБА_9 , яка діяла від свого імені та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_10 , та ОСОБА_4 укладено нотаріально посвідчений договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 .

29 жовтня 2008 року між ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 укладено договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 .

Після укладання договору купівлі - продажу спірної квартири у 2001 році ОСОБА_10 та ОСОБА_9 вже не були її власниками, вони не мали права на її відчуження, а тому укладений 29 жовтня 2008 р. договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 слід визнати недійсним.

Право власності на спірну квартиру за ОСОБА_4 виникло на підставі договору купівлі - продажу від 15.06.2001 року.

Відповідно до п.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже вказаним рішенням апеляційного суду визнано недійсним договір купівлі-продажу від 29 жовтня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулінічем А.С., зареєстрований в реєстрі за №1285, укладений між ОСОБА_10 , ОСОБА_12 від імені ОСОБА_9 (продавці) та ОСОБА_7 (Покупець) квартири АДРЕСА_1 , за яким квартира вибула з володіння ОСОБА_4 не з її волі.

Згідно з Договором іпотеки №0/1 від 29 жовтня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулінічем А.С., зареєстрованого в реєстрі за №1287, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_7 (Іпотекодавець), Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю наступне майно: житлову квартиру , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу Предмета Іпотеки від 29.10.2008р. посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулінічем А.С. по реєстру №1285.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Суд не приймає до уваги доводи представника позивача про те, що відповідачка не є власницею квартири, оскільки вона не виконала всі обов`язки покупця квартири і в подальшому власниці, так як вона зобов`язана була зареєструвати своє право власності на квартиру в КП «ДМТІ» ДОР, але порушила вимоги законодавства, не виконала обов`язок, покладений на неї законом, що потягло численні негативні наслідки, зокрема плутанину в документах та судову тяганину в даній і інших справах.

Оскільки згідно з ч.1 ст.128 ЦК України (1963 р.) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.227 ЦК України (1963 р.) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Однак, згідно діючого на той час законодавства набуття права власності не пов`язувалося з його державною реєстрацією.

Суд не приймає до уваги і посилання представника позивача, про те що договору купівлі-продажу від 15.06.2001 року не існувало, а ОСОБА_4 не купувала спірну квартиру, та те що квартира була продана Осіповими не в червні 2001 року, а в жовтні 2008 року, та перейшла до позивачки, оскільки це спростовується обставинами встановленим Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.09.2013 року по справі №2/0417/82/12 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , треті особи: Відділ громадянства, реєстрації та імміграції фізичних осіб Індустріального РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, Житлове комунальне підприємство "Північне", про усунення перешкод у користуванні квартирою та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , КП ДМБТІ, приватні нотаріуси Дніпропетровського міського нотаріального округу Башкіна І.Ю., ОСОБА_11 , ПАТ "Укрсиббанк", про визнання договору купівлі - продажу недійсним, скасування державної реєстрації, визнання права власності.

Так в рішенні апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.09.2013 року встановлено, що право власності ОСОБА_4 виникло на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 15.06.2001 року та вона є власником квартири.

Крім того в судовому засіданні встановлено, що в спірній квартирі з 2001 року проживають відповідачі ОСОБА_4 та її донька ОСОБА_5 , що не заперечувалося сторонами по справі, та відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Суд також приймає до уваги, що в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа №202/1817/22, провадження №2/202/1370/2022 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», треті особи: ОСОБА_5 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександра Михайлівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Хоміч Оксана Михайлівна, про витребування майна, визнання права власності, визнання недійсним правочинів.

Слід зазначити, що однією з засад судочинства, регламентованих п. 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи із вищевикладеного, приймаючи до уваги, що викладені докази не викликають у суду жодних сумнівів щодо їх належності, допустимості, об`єктивності та достатності для вирішення справи по суті, враховуючи, що за час розгляду даної справи спірна квартира належить на праві власності ОСОБА_4 , а співвідповідач ОСОБА_5 є її донькою, які проживають в спірній квартирі та яка є єдиним їх житлом, окрім цього, суд також враховує, що квартира повторно вибула з володіння відповідача ОСОБА_4 , яка є законним її власником поза її волі, тому не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача про виселення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України оскільки позивачу відмовлено в позові то судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись: ст. ст.15,16,216,316,317,319,328,391 ЦК України, ст.ст. 4,13,81,141,259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) про виселення відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст буде складено 27.10.2022 року.

Суддя Л.П. Слюсар