09.08.2022 Єдиний унікальний номер 205/1223/22
Єдиний унікальний номер судової справи 205/1223/22
Номер провадження 2/205/1696/22
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу № 205/1223/22 за позовом Акціонерного товариства Комерційного банка «Приватбанка» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -
14.02.2022 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.
Позов обґрунтовано тим, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 04.12.2009 року був укладений кредитний договір б/н, за умовами якого позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.
ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 померла. Станом на дату її смерті заборгованість за вказаним договором становила 6 465,51 грн.
На дату її смерті з нею за адресою: АДРЕСА_1 , проживала: ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Дізнавшись про смерть позичальника, позивач 12.02.2021 року направив претензію до Другої дніпровської державної нотаріальної контори (далі - ДДДНК). 26.02.2021 року у відповіді ДДДНК було повідомлено, що спадкоємці позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк».
Посилаючись на те, що спадкоємці в силу ч. 2 ст. 1282 ЦК України зобов`язані задовольнити вимоги кредитора, позивач просить стягнути вищевказану заборгованість з відповідача.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2022 року клопотання представника позивача ОСОБА_3 про витребування доказів задоволено, витребувано від Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: АДРЕСА_1 станом на 26.11.2019 року, та від ДДДНК копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 .
Від відповідача відзив на позов до суду не надходив.
Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутністю, позов підтримав, просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 повторно в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи судом повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.
За таких обставин, розгляд справи буде проводитись на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
У ході судового розгляду встановлено, що 04.12.2019 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір б/н, за умовами якого позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі 500 грн. зі сплатою 2,5 відсотків на місяць. Так, ОСОБА_2 04.12.2009 року підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» для отримання кредитної картки «Універсальна», яку отримала 28.12.2009 року. (а.с.26).
Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 27.11.2019 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.45).
Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем (а.с.15). станом на 06.12.2021 року заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 04.12.2009 року становить заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 6 465,51 грн.
12.02.2021 року Банк направив претензію кредитора до ДДДНК в порядку ст. 1281 ЦК України за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_2 (а.с. 46-47).
У відповіді ДДДНК від 16.02.2021 року було повідомлено, що спадкоємці померлої ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк» (а.с.48).
Згідно з відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу Державної Міграційної служби станом на 29.04.2022 року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 10.07.2006 року (а.с.72).
Матеріали справи містять фотокопії паспорту ОСОБА_2 (а.с.39-41), в якому міститься відмітка про її реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1 , з 17.06.1999 року. Однак, зазначене не підтверджує проживання та реєстрацію померлою не менш як п`ять років до смерті та на дату смерті за цією адресою,
На виконання ухвали суду від 18.02.2022 року Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради повідомлено, що картотека з питань реєстрації фізичних осіб за адресою: АДРЕСА_1 в розпорядженні департаменту станом на 05.05.2022 року відсутня, тому запитувану інформацію надати неможливо (а.с.83).
Позивачем 01.07.2021 року було направлено лист-претензію відповідачу щодо обов`язку спадкоємців ОСОБА_2 сплатити заборгованість у сумі 6 465,51 грн. (а.с. 49-50).
Заборгованість відповідачем не погашена.
Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
За змістом вказаної норми права цивільні обов`язки особи, в тому числі ті, які виникли на підставі договорів та інших правочинів, припиняються з часу смерті боржника.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання спадкодавцем зобов`язань за укладеним ним кредитним договором.
З наявних доказів слідує, що між АТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_2 виникли зобов`язання за кредитним договором, які остання не виконала.
Нормою статті 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять yсі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України(статті 1218,1231 ЦК України).
Згідно зі статтею 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною третьою цієї статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Статтею 1281 ЦК України визначено порядок та строки пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, згідно якого спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги (частина перша). Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги (частина друга). Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги (частина третя). Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (частина четверта).
Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що строки пред`явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), тобто їх пропущення припиняє права кредиторів, а тому ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються.
Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.
Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18.
Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів до спадкоємців боржника.
За положеннями пункту 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту.
Таким чином, за змістом наведених норм закону кредитор боржника або повинен подати вимогу безпосередньо спадкоємцям, або звернутись до нотаріуса з вимогою, яку нотаріус доводить до відома спадкоємців, що прийняли спадщину, або виконавця заповіту.
Обрання певного способу є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд.
Таким чином, оскільки дата, коли позивач дізнався про смерть позичальника не оспорюється відповідачем та не вбачається з матеріалів справи, позивач, звернувшись до нотаріуса з претензією до спадкоємців 12.02.2021 року не пропустив шестимісячний строк для пред`явлення вимоги до спадкоємців.
Окрім того, ч. 1 ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
До спадкоємця боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише в межах, передбачених ст.1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Як вбачається з матеріалів справи, спадкова справа заведена після смерті ОСОБА_2 не містить заяв про прийняття спадщини відповідачем. Позивачем не доведено родинні зв`язки між відповідачем та позичальником, проживання за однією адресою не менше 5 років до часу відкриття спадщини, та на дату смерті ОСОБА_2 , тобто, що відповідач є спадкоємцем померлої. Окрім того, матеріали справи не містять інформації щодо наявності у спадкодавця спадкового майна, в межах вартості якого спадкоємець зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора.
Отже, з наданих позивачем та здобутих доказів не вбачається факт успадкування будь-якого майна після смерті ОСОБА_2 , тобто позивачем не доведено, що у ОСОБА_2 було спадкове майно, в межах вартості якого можливе стягнення боргу спадкодавця, а також те, що відповідач є її спадкоємцем.
Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» та відмовляє у задоволенні заявленого позову.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, покладаються на нього.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 25, 509, 526, 610, 1216, 1218, 1268, 1281, 1282 ЦК України, ст. ст. 81, 141, 247, 280 ЦПК України, суд -
У задоволенні позову акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.
Судові витрати позивача покласти на нього.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Н.Г. Остапенко