Справа № 544/1075/22
Номер рядка звіту 65
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 жовтня 2022 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Нагорної Н. В.,

за участю секретаря Киричевської В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду по вул. Соборній, 41, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона є власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному будинку також зареєстрований ОСОБА_2 , який з 2020 року не проживає у вказаному будинку, участі у його утриманні не бере. За таких обставин позивачка вважає, що ОСОБА_2 відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, втратив право на користування жилим приміщенням. З реєстраційного обліку у належному їй будинку ОСОБА_2 не знімається. Позивачка звернулася до Пирятинського ЦНАП з проханням зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку, проте їй було відмовлено, мотивуючи тим, що згідно Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстраційного обліку здійснюється на підставі остаточного рішення суду. З огляду на зазначене, позивачка просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просила слухати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Представник відповідача адвокат Міщенко Ю.О. подав до суду заяву, в якій вказав, що враховуючи те, що сімейне життя між позивачкою та відповідачем не склалося, відповідач не має наміру повертатися до позивачки, проти заявлених в позові вимог не заперечують та просять їх задовольнити в повній мірі, з заявленими вимогами згодні.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, з огляду на визнання позову відповідачем, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом установлено, що відповідно до копії договору купівлі продажу від 22 червня 2004 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 купили в рівних частках жилий будинок з господарчими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який 04.07.2004 було зареєстровано у КП «Лубенське МБТІ»(а.с. 11, 12).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №140208700 від 04.10.2018 1/2 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано у виді спільної часткової власності за ОСОБА_4 (а.с. 7).

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.10.2018, зареєстрованого в реєстрі за № 924, виданого приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області Запорожець О.О., який посвідчив, що спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дочка ОСОБА_4 , а саме 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Як встановлено на підставі копії паспорта (а.с. 14), копії свідоцтва про зміну імені, ОСОБА_4 змінила своє прізвище на Бездудна (а.с.17).

Відповідно до копії довідки, виданої квартальним комітетом виконавчого комітету Пирятинської міської ради № 350 від 13.09.2022, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також чоловік ОСОБА_6 , але з 2020 року за цією адресою не проживає (а.с. 13).

Отже з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає більше одного року, за комунальні послуги сплачує лише позивачка, що підтверджується копіями квитанцій (а.с. 19-22). Крім цього той факт, що відповідач не проживає з позивачкою підтверджено в заяві його представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

Відповідно до частини 1 статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.

Підсумовуючи викладене вище, та з урахуванням того, що відповідач понад один рік не проживає у житловому будинку, що належить позивачці на праві власності, його реєстрація заважає позивачці у повній мірі володіти та користуватися належним їй житлом, а також з огляду на визнання позову відповідачем, позовні вимоги щодо визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщення, є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Зважаючи на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачці належить повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 496,50грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже з відповідача на користь позивачки належить стягнути 496,50грн сплаченого судового збору.

Керуючись ст.6-13, 141, 142, 200, 259, 263-265, 352 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , сплачений нею судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 50 коп.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , повернути з державного бюджету 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 50 коп сплаченого нею судового збору за квитанцією № 60 від 13.09.2022.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку, передбаченому ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. В. Нагорна