Справа № 538/835/22
Провадження № 2/538/281/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 жовтня 2022 року м. Лохвиця
Лохвицький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Цімботи Л.Г., за участю секретаря судового засідання Дробот О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лохвиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів і просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Лохвицького районного суду від 21.08.2015 року у справі № 538/1436/15-ц на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Вимоги мотивував тим, що рішенням Лохвицького районного суду у справі № 538/1436/15-ц від 21.08.2015 р. з нього на користь відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини від усіх доходів боржника, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12.08.2015 року і до повноліття дитини. Наразі виконавче провадження здійснюється у Лохвицькому ВДВС у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Станом на 08.07.2022 року він не має заборгованості по сплаті аліментів. На початку виконання даного рішення суду він був працевлаштований та добросовісно сплачував аліменти. З березня 2016 р. він проживає в цивільному шлюбі з ОСОБА_4 та мають спільну дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який також потребує належного матеріального забезпечення. На даний час він офіційно не працює, з 2021 р. має проблеми зі здоров`ям. Внаслідок того, що він постійно вимушений проходити лікування, він не може нормально працювати та влаштуватися на постійну роботу. Він здійснює догляд за хворим батьком ОСОБА_6 , 1952 року народження, інвалідом І групи, який через хворобу потребує постійного догляду та піклування. Так як він має на утриманні малолітнього сина та батька, який є ocoбoю з інвалідністю І групи та не працює на даний момент, зазначений розмір аліментів для нього є обтяжливим. Подані ним докази підтверджують, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів на утримання доньки у нього, як у платника аліментів, змінилися умови, визначені ч.1 ст. 192 СК України, для зменшення розміру аліментів, а саме: змінився майновий, сімейний стан, у порівнянні з його сімейним станом на момент ухвалення рішення суду, оскільки утримує малолітню дитину від другого шлюбу, на даний час не працює, має на утриманні непрацездатного батька - особу з інвалідністю, що є підставами для зменшення розміру аліментів.
Ухвалою судді від 21.07.2022 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання.
Під час підготовчого засідання задоволено клопотання позивача про виклик свідка.
Ухвалою суду від 13.09.2022р. підготовче провадження було закрито, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, призначено до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, в силу п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, відзиву на позов, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи з її обов`язковою участю відповідач не надала.
Суд вислухавши позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до таких висновків.
Судом встановлено, що рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 21.08.2015 р. стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 , щомісяця, починаючи з 12.08.2015р. до досягнення повноліття дитиною в розмірі 1/4 частини всіх доходів боржника, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини (а.с.5).
ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_5 , батьком якого записаний ОСОБА_1 , матір`ю - ОСОБА_4 . Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.6).
Відповідно до акта обстеження про факт проживання від 11.07.2022 року, ОСОБА_1 зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , проживає разом із співмешканкою ОСОБА_4 , 1986 р.н, та сином ОСОБА_5 , 2021 р.н, які за вказаною адресою не зареєстровані (а.с.7).
Згідно довідки виконавчого комітету Заводської міської ради від 11.07.2022 року, ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 , та має склад сім`ї: батько - ОСОБА_6 , 1952 р.н. (а.с.8).
З копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що 11.06.2022 року йому припинено виплату допомоги по безробіттю згідно ст. 31 п. 1.12 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (а.с.10).
Відповідно до розрахунку заборогованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 , станом на 08.07.2022 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня (а.с.11).
Згідно Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 07.07.2022 року щодо ОСОБА_1 за період з 4 квартала 2021 року по 1 квартал 2022 року, ОСОБА_1 отримував доходи з Полтавського обласного центру зайнятості, код та назва ознаки доходу/код ознаки пільги "128 - соціальні виплати з відповідних бюджетів" (а.с.12).
З магнітно-резонансної томографії попереково-крижового відділу хребта ОСОБА_1 від 29.10.2021 року, висновки: МР ознаки спонділодісціту в сегменті L4-5, остеохондроз МХД попереково-крижового відділу хребта 2ст, протрузії МХД попереково-крижового відділу хребта, вузлів Шморля L1-3, деформуючий спондилоартороз попереково-крижового відділу хребта, рекомендується: консультація лікаря (а.с.13).
З довідки головного лікаря КНП Лохвицький центр ПМСД, встановлено, що ОСОБА_1 дійсно здійснює догляд за батьком - інвалідом І групи по загальному захворюванню ОСОБА_6 , д/з злоякісне новоутворення передміхурової залози ТзМ, клінічна група ІІ, стан після оперативного втручання (а.с.14).
Згідно Довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12ААВ № 103532, ОСОБА_6 , група інвалідності перша з 10.03.2021 року, причина інвалідності загальне захворювання, інвалідність встановлена на строк: безтерміново (а.с.15).
В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що вона та позивач перебувають у фактичних шлюбних відносинах, мають спільного сина ОСОБА_7 , в даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, позивач роботи не має, через це коштів у них не вистачає, тому вони хочуть зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача, крім того позивач має незадовільний стан здоров`я. Відповідаючи на запитання, пояснила, що до суду про стягнення аліментів на її користь на утримання сина та про стягнення аліментів на її утримання з позовами не зверталася.
Наведені факти свідчать, що між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу зменшення розміру аліментів, що стягуються на утримання дитини, які регулюються такими правовими нормами.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно достатті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.
Відповідно до статей150,180 СК Українибатьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першої статті 192 СК Українив становлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни від15травня 2006року №3 «Про застосуваннясудами окремихнорм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зістаттею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан, оскільки народилася син ОСОБА_8 . Однак, не надав суду будь яких доказів того, що його матеріальний стан у зв`язку з цим погіршився.
Крім того, зміна сімейного стану особи, а саме народження ще однієї дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Про таке висловився і Верховний Суд у своїх постановах у справі №565/2071/19 від 16.09.2020 року та у справі 715/2073/20 від 28 травня 2021 року.
Також з матеріалів справи не вбачається, що позивач з часу винесення рішення про стягнення аліментів втратив роботу, оскільки надана ним копія трудової книжки містить дані лише про його перебування на обліку в центрі зайнятості, а відомостей про період роботи та про час звільнення не містить. Покази ж свідка з цього приводу суд не може вважати належним і допустими доказом, враховуючи зокрема і відносини між нею та позивачем.
Крім того, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами і факт погіршення стану його здоров`я, і відповідно б погіршення матеріального становища у зв`язку з цим, оскільки надана ксерокопія магнітно-резонансної томографії, свідчить лише про проведення медичного дослідження, та містить запис лише про необхідність консультації лікаря, натомість не є підтвердженням значного погіршення здоров`я позивача та необхідності в лікуванні.
Що стосується аргументу позивача про те, що підставою для зменшення розміру аліментів є факт перебування на його утриманні батька, то суд оцінює їх критично, оскільки позивачем не надано доказів про наявність рішення про стягнення коштів на утримання батька, крім того, в судовому засіданні, відповідаючи на запитання суду, він пояснив, що документів по догляду за батьком у відповідній службі він не оформляв, і також пояснив, що у батька є ще і дочка, яка зобов`язана і має змогу піклуватися про батька.
Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81,258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку передбаченому п.15.5) Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення складено 13 жовтня 2022 р.
Суддя Лохвицького
районного суду Л.Г.Цімбота