Справа № 214/9550/21
2/214/1361/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 вересня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Петренко К.І.

представника третьої особи Стельмаха І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Південно-Східне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_4 , про визнання права власності на частку нерухомого майна, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить: визнати за ним право власності на 2/3 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що отримана на підставі договору дарування від 02.11.2001 року №1006.

В обґрунтування пред`явлених вимог позивач зазначив наступне. Відповідно до договору дарування від 02.11.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Глущенком О.А. за реєстраційним № 1006, йому, ОСОБА_1 , на праві приватної власності належить 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір дарування було зареєстровано у КП «Криворізькому міському бюро технічної інвентаризації». Його примірник зазначеного договору дарування було пошкоджено, а у зв`язку з тим, що виникла необхідність у розпорядженні своєю частиною квартири, це зумовило його звернення до криворізької філії державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області з питанням видачі дублікату вказаного документа. На таке звернення було отримано відповідь, згідно із якою приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Глущенко О.А. припинив свою діяльність та документи до архіву не передав. Місцезнаходження нотаріальних документів невідоме, тому видати запитуваний дублікат немає можливості. При зверненні до нотаріуса з метою посвідчення правочину, предметом якого є його 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , він отримав відмову, у зв`язку з відсутністю на ньому печатки нотаріуса та невідповідністю бланку договору. У зв`язку із викладеним для захисту своїх майнових прав, він вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. Так, 29.03.1994 року його син ОСОБА_2 , невістка ОСОБА_3 та онука ОСОБА_5 отримали свідоцтво про право власності на житло, яке посвідчило їх право приватної спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно із договором дарування від 02.11.2001 року №1006, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подарували йому 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Цей договір посвідчено нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Глущенком О.А. та зареєстровано у КП «Криворізькому міському бюро технічної інвентаризації». Його примірник вказаного договору дарування було зіпсовано, внаслідок впливу на нього води, проте він є зрозумілим, тому я долучив його в якості підтвердження правочину. Наразі, у нього виник намір подарувати свою частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 своїй дочці ОСОБА_6 . У зв`язку з чим, він звернувся до криворізької філії державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області для видачі йому дублікату договору дарування від 02.11.2001 року, де отримав відповідь про те, що приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Глущенко О.А. припинив свою діяльність та документи до архіву не передав, тому видати запитуваний дублікат немає можливості. Тоді, він звернувся до нотаріуса з метою засвідчити правочин дарування своєї частини вказаної квартири дочці, на що отримав відмову. Нотаріус мотивував своє рішення тим, що на договорі дарування від 02.11.2001 року відсутня печатка приватного нотаріуса Глущенка О.А., а нотаріальні бланки, на яких викладений цей договір, не внесені до Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, що є порушенням п.4, 7 глави 8 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5. Такі обставини перешкоджають йому в реалізації права розпоряджатися своїм майном, тому підтвердити своє право власності, окрім як в судовому порядку я не маю можливості. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з вимогами ч.ч.1, 2, 6 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Так, на підставі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності із ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тому, відповідно до вищезазначених норм, він буде просити суд визнати за ним право власності на підставі договору дарування від 02.11.2001 року, 2/3 частини не заперечує буд. АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 18.05.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог, що судом розцінено як визнання позову.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог, що судом розцінено як визнання позову.

Третя особа ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена нележаним чином. Подала до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути за її відсутності, проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи Південно- Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) Стельмах І.В., в судовому засіданні пояснив, що при ухваленні рішення покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна зі сторін визнала пред`явлену до неї вимогу повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст.206 ЦПК України.

Керуючись положеннями ст. 206 ЦПК України, а саме визнання відповідачами позову, у судовому засіданні встановлено, що маються законні підстави для задоволення позову, тому що визнання позову відповідачами не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст. ст. 16, 316, 317, 319, 328, 392 ЦК України, ст.ст.2, 4, 5, 12, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 200, 206, 258-259, 263-265, 273, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Південно-Східне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_4 , про визнання права власності на частку нерухомого майна - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на 2/3 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що отримана на підставі договору дарування від 02.11.2001 року №1006, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Глущенком О.А.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати підписання шляхом подання апеляційної скарги. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 19 вересня 2022 року.

Головуючий суддя В.М. Прасолов