Справа №443/1170/22
Провадження №2-о/443/53/22
УХВАЛА
іменем України

06 жовтня 2022 року місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Павлів А.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

встановив:

Суть справи.
Заявниця ОСОБА_1 подала до суду заяву, у якій просить встановити факт належності їй свідоцтва про народження (повторно) серії НОМЕР_1 , виданого Жидачівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 23.02.2022 на ім`я ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд, вивчивши заяву та додані до неї документи, доходить висновку про наявність підстави для відмови у відкритті провадження у справі виходячи з такого.

Нормативно-правові акти, якими керувався суд.
При вирішенні питання відмови у відкритті провадження у справі суд керувався нормами Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Так, згідно з приписами пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до приписів пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Водночас, вимогами частини 3 статті 315 ЦПК України визначено, що справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

За змістом положень частини 3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Також, суд зважає на роз`яснення, викладені у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до яких При розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, на підставі п.6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків.
Суд звертає увагу на те, що заявниця звернулася до суду з вимогою про встановлення факту належності їй свідоцтва про народження, тобто свідоцтва, що його видає орган державної реєстрації актів цивільного стану.

Враховуючи викладені обставини та зважаючи на імперативну норму частини 3 статті 315 ЦПК України, якою встановлено заборону судового розгляду зазначеної заявницею вимоги в окремому провадженні, тому суд вважає, що у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 13, 186, 293, 294, 315, 260, 261 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу свідоцтва про народження (повторно) серії НОМЕР_1 , виданого Жидачівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 23.02.2022 на ім`я ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Головуючий суддя А.І. Павлів