Справа 206/2515/22
Провадження 2/206/928/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року м. Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді Плінської А.В.

при секретарі Крижко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ТОВ «Страхова компанія «Кредо» відшкодування майнової шкоди 64746,70 грн., витрат сплачених щодо вартості розрахунку збитків по автомобілю в розмірі 1500,00 грн., інфляційних втрат в розмірі 9804,51 грн., 3% річних 974,64 грн., моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн., а також витрат понесених по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн.

Свої вимоги обґрунтував тим, що він є власником транспортного засобу Mersedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 . 23 вересня 2021 року о 13-30 год. сталася ДТП, за обставинами якої ОСОБА_2 керуючи автомобілем «БМВ», номерний знак НОМЕР_2 , при повороті ліворуч на перехресті вул. Набережна Перемоги з пров. Добровольців у м. Дніпрі, не обрав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого не впорався та втратив керування, виїхавши на зустрічну частину дороги, де скоїв зіткнення із зустрічним автомобілем Mersedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , під його керуванням ОСОБА_1 , який зупинився перед перехрестям на червоний сигнал світлофора.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.10.2021 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні ДТП.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобілю BMW 5251, номерний знак НОМЕР_3 на момент ДТП була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Кредо».

23 вересня 2021 року він подав ТДВ «Страхова компанія «Кредо» повідомлення про ДТП.

06 жовтня 2021 року ним було укладено договір №06/10-21ФО на проведення оцінки вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу.

17 жовтня 2021 року ним було отримано звіт №06-10-21В згідно якого вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Mersedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті ДТП складає 64746,70 грн.

17 жовтня 2021 року він надав до ТДВ «Страхова компанія «Кредо» заяву про страхове відшкодування щодо наслідків ДТП.

Після тривалих перемовин з працівниками ТДВ «Страхова компанія «Кредо» йому 01.122021 року усно повідомлялось, що виплати будуть здійснені, однак згодом на телефонні дзвінки працівники страхової перестали відповідати, відсутній і контакт з ОСОБА_2 .

Таким чином ні сам винуватець ДТП, ні його страхова компанія спричинену йому шкоду не відшкодували, тому вона підлягає стягненню з них у судовому порядку. Крім того, у зв`язку з ухиленням від виконання своїх боргових обов`язків, з них у порядку ст.625 ЦК України за період з 01.03.2022 року по 26.08.2022 року підлягає стягненню 3% річних та інфляційні втрати. Д того ж, йому не лише спричинено матеріальну шкоду, а і моральну шкоду, оскільки після ДТП багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом, йому довелося відкласти, а від деяких з них він взагалі був змушений відмовитись, що спричинило проблеми в його сім`ї. Внаслідок чого він почав до всього нервово відноситися, через що тривалий час він не міг спокійно спати. Завдану моральну шкоду він оцінює у розмірі 10 000 грн., яку просить стягнути солідарно з відповідачів.

Ухвалою від 05 жовтня 2022 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження із викликом сторін.

23 листопада 2022 року на адресу суду надійшов від відповідача ТДВ «Страхова компанія «Кредо» відзив на позовну заяву про часткове визнання позову, а саме: не заперечував проти відшкодування шкоди в розмірі 58 845,88 грн., без урахування ПДВ, оскільки відсутні відомості, що позивач є платником ПДВ, а також відсутнє документальне підтвердження проведення позивачем ремонту транспортного засобу, у особи, яка є платником податку. Також не заперечував проти стягнення витрат понесених по оцінці вартості розрахунку збитку по автомобілю в розмірі 1500,00 грн. Щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат, то не заперечував проти їх стягнення саме у розмірі: 3% річних 861,00 грн. та інфляційні втрати 9498,18 грн. Зазначив, що позов у цій частині визнає частково, оскільки при розрахунку цих сум позивачем повинна була братись страхова сума у розмірі 58845,88 грн., без урахування ПДВ та витрат понесених позивачем по складанні звіту. Вважав, що підстави для стягнення моральної шкоди відсутні.

Ухвалою від 07 грудня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутності та про підтримання позовних вимог.

Відповідач ТДВ «Страхова компанія «Кредо» у відзиві на позов просив здійснювати розгляд справи за відсутності їх представника та з урахуванням заперечень викладених у відзиві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що 23 вересня 2021 року о 13-30 год. сталася ДТП, за обставинами якої ОСОБА_2 керуючи автомобілем «БМВ», номерний знак НОМЕР_2 , при повороті ліворуч на перехресті вул. Набережна Перемоги з пров. Добровольців у м. Дніпрі, не обрав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого не впорався та втратив керування, виїхавши на зустрічну частину дороги, де скоїв зіткнення із зустрічним автомобілем Mersedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який зупинився перед перехрестям на червоний сигнал світлофора. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.12.1 ПДР України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

ДТП сталася з вини відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.10.2021 року, яка набрала законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи,у якій беруть участь у ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Встановлено, що власником автомобіля Mersedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_1 .

Цивільно-правова відповідальність водія автомобілю BMW 5251, номерний знак НОМЕР_2 на момент ДТП була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Кредо». Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну 130 000 грн., франшиза 00 грн. 00 коп.

Відповідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу №06-10-21В від 17.10.2022 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Mersedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 пошкодженого у наслідок ДТП складає 64746,70 грн., в т.ч ПДВ 5910,82 грн.

23 вересня 2021 року позивач подав ТДВ «Страхова компанія «Кредо» повідомлення про ДТП.

До теперішнього часу страхове відшкодування ТДВ «Страхова компанія «Кредо» не виплатила,що не заперечувалось сторонами.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України ).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до пункту 22.1статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28,29 Закону № 1961-ІVпередбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За змістом положень статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Отже відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 20.01.2016р. у справі № 6-2808цс15, згідно з яким право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, навіть, якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018р. у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності ( стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, виходячи з викладеного, обов`язок з відшкодування шкоди у межах ліміту страхового відшкодування повинен бути покладений на страховика винної у ДТП особи, у даному випадку - на ТДВ «Страхова компанія «Кредо».

Підстави для стягнення страхового відшкодування з відповідача ОСОБА_2 відсутні.

Верховний Суд в постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 757/22706/15-ц вказав, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування.

Враховуючи, що позивачем не надано доказів фактичного відновлення автомобіля Mersedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 та проведення оплати за відновлювальний ремонт на користь суб`єкта господарювання, який є платником податків, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з страховика винної у ДТП особи на користь позивача розміру страхового відшкодування, виходячи із вартості відновлювального ремонту без урахування ПДВ у розмірі 58845,88 грн.

ПДВ у розмірі 5910,82 грн. входить до суми страхового відшкодування та може бути повернуто ОСОБА_1 страховиком після надання відповідних документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) сформулювала правовий висновок про те, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами Закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Отже зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін, до прострочення страховика застосовується ч. 2 ст 625 ЦК України.

При цьому, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення страховиком грошового зобов`язання, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати, тому ці кошти нараховуються за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Основою для розрахунків пені, 3 % річних та інфляційних втрат є сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню.

Встановивши, що ТДВ «Страхова компанія «Кредо» прострочено грошове зобов`язання по виплаті позивачу страхового відшкодування, суд першої інстанції дійшов висновку про виникнення у позивача права на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України.

Перевіривши наведений позивачем розрахунок та враховуючи, що основою для розрахунку 3% річних та інфляційних втрат є сума страхового відшкодування, яка становить 58845,88 грн., то з відповідача ТДВ «Страхова компанія «Кредо» підлягає стягненню за період з 01.03.2022 по 26.08.2022 - 3% річних у розмірі 861,00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 9498,18 грн.

Таким чином, вимсоги позивача по стягненню страхового відшкодування, 3% річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню.

Що стосується вимог по відшкодуванню моральної шкоди, то суд вважає необхідним зазначити таке.

Відповідно до норми ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно із п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації , моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пункті 5 вищевказаної Постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Як вбачається з матеріалів справи позивач пов`язує завдання йому моральної шкоди із пошкодженням транспортного засобу, а не з несвоєчасною виплатою страхового відшкодування, тому суд вважає, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди повинен бути покладений саме на витуватця ДТП. Розмір, який суд визначає до стягнення становить 3000,00 грн. Такий розмір суд вважає достатнім і співмірним із перенесеними позивачем моральними стражданнями.

Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п.2 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів,експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч. 6 ст.139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Судом встановлено, що позивачем для надання звіту про оцінку вартості матеріального збитку було залучено (експерта) і сплачено 1500,00 грн., які підлягають стягненню з відповідачів, із кожного по 750,00 грн.

Що стосується, судових витрат понесених по сплаті судового збору, то згідно вимогст.141 ЦПК України вони також підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача в сумі 992,40 грн., з кожного по 496,20 грн.

Керуючись ст. ст. ст.ст.258-259,263-265,280-282 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити - частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю (м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників,34, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) відшкодування майнової шкоди у розмірі 58845,88 грн., 3% річних у розмірі 861,00 грн., інфляційні втрати 9498,18 грн., а також витрати пов`язані з розглядом справи у розмірі 750,00 грн. та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 496,20грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн., а також витрати пов`язані з розглядом справи у розмірі 750,00 грн. та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 496,20 грн.

В іншій частині позову відмовити.

На рішення, через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя А.В. Плінська