Справа № 344/8200/14-ц
Провадження № 22-ц/4808/259/22
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Васильєва О.П.,

секретаря Максимів Ю.В.,

з участю апелянта ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності та стягнення грошової компенсації за зменшення частки, за зустрічним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , третя особа реєстраційна служба Івано-Франківського управління юстиції, про визнання права власності на частину житлового будинку, визнання незаконними та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, зобов`язання державного реєстратора виконати дії, усунення перешкод у користуванні, розпорядженні житловим будинком, за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Бабій О.М. 17 травня 2016 року у м. Івано-Франківську Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в :

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про виділ частки з майна, що є у спільній сумісній власності, та стягнення грошової компенсації за зменшення частки.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 11 травня 2004 року він спільно з відповідачами придбав у рівних частках земельну ділянку площею 0,0628 га, розташовану на АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку.

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки їм видано державний акт серії ІФ № 072229 на право спільної власності на зазначену земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0010.

17 лютого 2014 року реєстраційною службою Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області (далі - реєстраційна служба Івано-Франківського МУЮ) проведено державну реєстрацію права спільної часткової власності сторін на земельну ділянку, про що до реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис за номером 17852889.

У період 2004-2006 років на вказаній земельній ділянці за спільні кошти позивача та відповідачів побудовано житловий будинок загальною площею 466,5 кв. м, початковою вартістю 816 642,00 грн.

24 січня 2014 року реєстраційною службою Івано-Франківського міського управління юстиції проведено державну реєстрацію права спільної сумісної власності сторін на житловий будинок, про що до реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію права власності за індексним номером 16705698.

Оскільки частки кожного зі співвласників у спільній сумісній власності є рівними, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 належить по 1/3 частині зазначеного домоволодіння.

Згідно з фактичним порядком користування житловими приміщеннями, що склався між його співвласниками, позивач користується всіма приміщеннями першого поверху будинку загальною площею 79,00 кв. м, крім приміщення сходової клітини 10,5 кв. м, з відокремленим виходом до проїжджої частини, а також одним гаражем у приміщенні підвалу площею 50,2 кв. м і вбиральнею у ньому площею 1,3 кв. м, а всього площею 51,5 кв. м. Загальна площа будинку, якою користується позивач, становить 130,5 кв. м, що на 25,00 кв. м менше, ніж його ідеальна частка (155,5 кв. м).

Площа спільної земельної ділянки, не зайнятої будинком, яка підлягає поділу, становить 0,0433 га, а тому ідеальна частка кожного співвласника становить 0,0150 га.

17 вересня 2013 року він звернувся до відповідачів з письмовою пропозицією укласти договір про поділ житлового будинку та земельної ділянки в натурі, однак відповіді на пропозицію не отримав.

Просив поділити спірний житловий будинок в натурі, виділити йому відокремлену частину житлового будинку, що відповідає розміру 1/3 ідеальної частки у спільному майні, а саме: приміщення гаражу площею 50,2 кв. м, із вбиральнею у ньому площею 1,3 кв. м, а всього у підвалі будинку - 51,5 кв. м, та приміщення прихожої, житлової кімнати, комори та кухні загальною площею 79 кв. м на першому поверсі будинку, що разом становить 130,5 кв. м, а також виділити йому в натурі 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0443 га, яка примикає до окремого входу відповідно до розміщеної відокремленої частини житлового будинку, залишивши 2/3 частини житлового будинку та земельної ділянки у власності відповідачів, та стягнути солідарно з відповідачів грошову компенсацію за зменшення розміру належної йому частки у сумі 43 764,50 грн (а.с.2-9, том 1).

У вересні 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 звернулися до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання за ними права власності на 5/12 частин житлового будинку за кожним, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, зобов`язання державного реєстратора внести запис до Державного реєстру про скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок, зобов`язання усунути перешкоди у користуванні, розпорядженні житловим будинком шляхом надання дубліката ключа до вхідних дверей першого поверху будинку.

В обґрунтування вимог за зустрічним позовом зазначили, що за рахунок спільних коштів сторін було побудовано лише підвальне приміщення та перший поверх спірного будинку, тоді як другий та третій його поверхи ОСОБА_5 та ОСОБА_3 побудували за власні кошти, а тому їм фактично належить 10/12 частин житлового будинку, а відповідачу - 2/12 його частини.

Відповідач після введення будинку до експлуатації не виконав попередньо досягнутої домовленості щодо безоплатної передачі у власність позивачам за зустрічним позовом належної їм частки у житловому будинку відповідно до їх участі у створенні спільного нерухомого майна. За таких обставин державна реєстрація права власності на нерухоме майно за співвласниками у рівних частках порушує їх право власності на належу їм частку у спільному майні.

Крім того, ОСОБА_1 без їх згоди замінив замки до першого поверху житлового будинку, чим чинить перешкоди в користуванні та розпорядженні зазначеним нерухомим майном.

З огляду на зазначене та на підставі статей 331, 387, 392 ЦК України, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 просили:

- визнати за кожним із них право власності на 5/12 частин житлового будинку АДРЕСА_1 ;

- визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно за індексним номером 16705698 від 24 січня 2014 року, видане державним реєстратором реєстраційної служби Івано-Франківського МУЮ Соловій В.В.;

- визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на житловий будинок - об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , індексний номер 8882651 від 10 грудня 2013 року;

- зобов`язати державного реєстратора реєстраційної служби Івано-Франківського МУЮ внести запис до Державного реєстру про скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на житловий будинок - об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом надання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 дубліката ключа від вхідних дверей першого поверху цього будинку (а.с.73-77, том 1).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.10.2014 року зустрічний позов ОСОБА_3 та ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , третя особа - реєстраційна служба Івано-Франківського МУЮ, про визнання права власності, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, зобов`язання чинити дії, усунути перешкоди у користуванні, розпорядженні житловим будинком прийнято до спільного розгляду із первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про поділ в натурі житлового будинку, визнання права власності та стягнення грошової компенсації за зменшення частки (а.с.157, том 1).

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 березня 2018 року, яка набрала законної сили і не оскаржувала ся у касаційному порядку, рішення Івано-Франківського міського суду від 17.05.2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про виділ 1/3 частини земельної ділянки площею 0,0443 кв.м за адресою АДРЕСА_1 скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 про виділ частини спільної земельної ділянки у особисте приватне користування, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 залишено без розгляду (а.с.121-122, том 4).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 травня 2016 року, яке оскаржується, в задоволенні позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відмовлено (а.с.78-84, том 3).

На дане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Позивачами за зустрічним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_5 також оскаржувалося це рішення суду.

Справа неодноразово переглядалася в апеляційному та касаційному порядку.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 20 липня 2020 року рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 травня 2016 року скасовано та ухвалено нове. Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про виділення частки із майна спільної часткової власності - житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме відокремленої частини житлового будинку, що відповідає розміру 1/3 ідеальної частки у спільному майні, приміщення гаражу площею 50,2 кв. м, із вбиральнею у ньому площею 1,3 кв. м, а всього у підвалі будинку - 51,5 кв. м, та приміщення прихожої, житлової кімнати, комори та кухні загальною площею 79 кв. м на першому поверсі будинку, що разом становить 130,5 кв. м, а також виділенні йому в натурі 1/3 частини земельної ділянки площею 0,0443 га, яка примикає до окремого входу відповідно до розміщеної відокремленої частини житлового будинку, залишенні 2/3 частини житлового будинку та земельної ділянки у власності відповідачів, стягненні солідарно з відповідачів грошової компенсації за зменшення розміру належної йому частки.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , третя особа - реєстраційна служба Івано-Франківського МУЮ, про визнання за ОСОБА_3 та ОСОБА_5 права власності на 5/12 частин житлового будинку АДРЕСА_1 за кожним, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, зобов`язання державного реєстратора внести запис до Державного реєстру про скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок, зобов`язання усунути перешкоди у користуванні, розпорядженні житловим будинком шляхом надання дубліката ключа до вхідних дверей першого поверху будинку відмовлено (а.с.161-167, том 5).

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 02 липня 2020 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності та стягнення грошової компенсації за зменшення частки скасовано та направлено справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 02 липня 2020 року залишено без змін (а.с.134-142, том 6).

Враховуючи межі скасування касаційною інстанцією судових рішень, під час нового апеляційного розгляду переглядається рішення суду першої інстанції лише в частині вирішення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності та стягнення грошової компенсації за зменшення частки.

Апелянт ОСОБА_1 у апеляційній скарзі вказує, що судом у рішенні зазначено, що право спільної власності на вказане нерухоме майно у сторін виникло з моменту його державної реєстрації. Спірний будинок спільними зусиллями і коштами сторін був завершений будівництвом і зданий в експлуатацію за спільною згодою сторін, що підтверджено відповідною декларацією. У рішенні судом неодноразово констатовано, що право власності сторін на спірне нерухоме майно виникло у них за спільним волевиявленням і було належним чином зареєстроване, що підтверджено наявним у справі реєстраційними документами. Оскільки він разом з відповідачами утворив об`єкт права власності, у складі якого є нерухоме майно, у вигляді житлового будинку та земельної ділянки, це право власності було належно зареєстроване з отриманням наявних у справі відповідних свідоцтв в органі державної реєстрації, право власності позивача та відповідачів на житловий будинок та земельну ділянку виникло з моменту державної реєстрації цих прав.

Зазначає, що його частка у складі всього вказаного нерухомого майна складає ідеальну 1/3 його частину. Суд повинен був врахувати, що за домовленістю сторін-співвласників інший, ніж у рівних частках, виділ частки у спільному будинку врегульований не був.

Апелянт наголошує, що відповідачі жодним чином належними доказами не підтвердили у суді свої вимоги на 5/6 частки спірного будинку. Відповідачі, намагаючись довести своє право на 5/6 замість належної їм 1/3 частки спірного будинку подали суду підроблені документи про виконання робіт та продаж будівельних матеріалів ОСОБА_5 ТзОВ «Віса-Захід» та ПП «Алекс-комфорт» акти здачі-прийняття робіт, видаткові накладні та квитанції на оплату робіт та матеріалів для будівництва будинку по АДРЕСА_1 . Останні жодним чином не приймали участі в будівництві зазначеного будинку і не постачали на його будівництво жодних будматеріалів. За цим фактом проводиться досудове розслідування від 15 жовтня 2014 року, в результаті чого підтвердилась підробка документів.

Суд першої інстанції, з надуманих причин, порушуючи вимоги ст.131 ЦПК України, допустив безпідставне забезпечення доказів на користь відповідачів ОСОБА_7 , проявляючи при цьому явну заінтересованість на їх користь і упередженість у результатах розгляду справи, зокрема, безпідставно призначив повторну експертизу у справі, не спростовуючи результати попередньої, збирав докази на стадії розгляду справи по суті і практично на стадії дебатів сторін, долучав ці безпідставні докази на користь відповідачів до справи, і в той же час не реагував на його клопотання про допит свідків. Крім того, матеріалами справи доведено, що він свою частку будинку - підвальне приміщення та перший поверх будував самостійно. Відповідачі в цей час знаходилися за кордоном і визнали це у суді. Свою участь у будівництві першого поверху та підвалу будинку вони належним чином не довели, що підтверджується матеріалами справи. Дольова участь у будівництві будинку, якщо не визнавати рівність часток, має доводитись сторонами виключно нотаріально завіреною і зареєстровано домовленістю сторін, якої у відповідачів не було, або документально-фінансовими та іншими документами про свій вклад у будівництво спільного будинку. Таких доказів у справі немає і їх відповідачами за його позовом не подано. Про більший вклад позивача ОСОБА_1 у будівництво спірної частки будинку свідчать дані будівельно-технічної експертизи. Про те, що він фактично використовує перший поверх спірного будинку та 1/2 підвалу, свідчать покази свідка Рудого та визнавали цю обставину відповідачі у зустрічному позові та відповіді на досудову пропозиції про поділ будинку.

Про технічну можливість виділу йому 1/3 займаних часток будинку та присадибної земельної ділянки свідчить і результат проведеної у цій справі будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз - висновок комплексної судової будівельно-технічної земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи.

Відповідачі у зустрічній заяві визнали, що він (позивач) приймав участь у будівництві підвальних приміщень спірного будинку та його першого поверху і користується ними. У справі доведено і визнано сторонами право часткової власності на присадибну ділянку, відмова суду у цій справі у її поділі між сторонами не ґрунтується на законі.

Сторони спору знаходяться у неприязних відносинах і добровільно поділити спірне майно не спроможні, а суд відмовився своїм рішенням вирішити питання розподілу спірного нерухомого майна, чим створив для сторін безвихідну ситуацію і фактично порушив їх права.

З цих підстав просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги (а.с.88-93, том 3).

Вислухавши пояснення апелянта ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 , який є одночасно представником відповідача ОСОБА_5 , доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає апеляційну скаргу частково обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

В силу ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що сторони не надали належних та допустимих доказів на підтвердження розміру грошової та трудової участі кожного зі співвласників у будівництві спірного житлового будинку, що унеможливлює визначення часток кожного з них при їх виділі в натурі зі спільного майна, з огляду на категоричне заперечення відповідачів проти рівності часток при поділі вказаного нерухомого майна. Щодо земельної ділянки, то вимоги про її поділ у натурі не підлягають задоволенню, оскільки виділ часток земельної ділянки слід проводити з одночасним виділом часток будинку таким чином, щоб кожен зі співвласників будинку мав доступ до своєї частини земельної ділянки.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом встановлено, що сторонами у 2004 році спільно придбано земельну ділянку площею 0,0628 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу (а. с. 25, том 1).

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.02.2014 року за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстровано право спільної часткової власності по 1/3 частки на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 (а.с.19-24, том 1).

ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 підтвердили, що разом із земельною ділянкою вони придбали недобудоване підвальне приміщення.

10 грудня 2013 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстрували право спільної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та 24 січня 2014 року отримали свідоцтво про право власності на нерухоме майно (а. с. 10, 11, том 1).

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся із пропозицією до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укласти договір про виділ в натурі земельної ділянки та житлового будинку на ній як об`єкта права спільної часткової власності (а.с.32-33, том 1).

Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовлений на замовлення ОСОБА_1 ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» 04.10.2013 року, інвентаризаційна справа №12738 (а.с.12-18, том 1).

ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» надано витяг з інвентаризаційної справи на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с.196-199, том 2).

В матеріалах справи містяться квитанції до прибуткового касового ордера, видаткові накладні, товарні чеки, накладні на придбання будівельних матеріалів, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), договори поставки, кошториси, договір про пайову участь замовників будівництва, товарно-транспортні накладні, договори купівлі-продажу товару (а.с.83-126, том 1; а.с.18-22, 24-30, 37-40, 49-52, том 2).

Згідно висновку судової комплексної будівельно-технічної, земельно-технічної, оціночно-будівельної експертизи №14172 від 21.11.2014 року (а.с.168-240, том 1) встановлено, що досліджуваний житловий будинок АДРЕСА_1 складається з підвального, двох надземних поверхів та мансарди. Кожен із поверхів має різний ступінь готовності, що впливає на вартість приміщень на відповідному поверсі. Крім того, приміщення підвалу не використовуються як житлові, для обладнання та опорядження цих приміщень підвалу використовуються дешевші матеріали та менш затратні види робіт, що теж впливає на їх вартість.

Відповідно до даних, отриманих при огляді та технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, у домоволодінні зведені такі будівлі та споруди: житловий будинок (літера А), будинок обладнано електропроводом та каналізацією, площа забудови 185,9 кв.м, фізичний стан добрий.

До складу житлового будинку належать такі приміщення: підвальне приміщення: приміщення І гараж площею 50,20 кв.м, приміщення ІІ вбиральня площею 1,30 кв.м, приміщення ІІІ гараж площею 52,10 кв.м, приміщення ІV комора площею 10,10 кв.м; 1 поверх: приміщення V сходова клітка площею 10,50 кв.м, приміщення 1-1 прихожа площею 30,50 кв.м, приміщення 1-2 житлова кімната площею 27,90 кв.м, приміщення 1-3 комора площею 5,70 кв.м, приміщення 1-4 кухня площею 14,90 кв.м. Разом по І поверху 89,50 кв.м. 2 поверх: приміщення VІ сходова клітка площею 12,10 кв.м, приміщення 1-5 коридор площею 27,30 кв.м, приміщення 1-6 житлова кімната площею 17,50 кв.м, приміщення 1-7 житлова кімната площею 17,50 кв.м, приміщення 1-8 житлова кімната площею 31,90 кв.м, приміщення 1-9 житлова кімната площею 14,50 кв.м, приміщення 1-10 ванна кімната площею 4,50 кв.м, приміщення 1-11 вбиральня площею 2,30 кв.м, разом по ІІ поверху 127,60 кв.м; мансардний поверх: приміщення VІІ тренажерний зал площею 135,70 кв.м, разом по мансард 135,70 кв.м; загальна площа приміщень будинку 466,50 кв.м, в тому числі житлова площа 109,30 кв.м.

Заокруглений до цілих значень ступінь готовності будинку становить 73%, з яких: ступінь готовності підвального поверху становить 92%, першого поверху 89%, другого поверху 62%, мансарди 49%.

Ринкова вартість спірного будинковолодіння без врахування ПДВ складає 2 342 763,00 грн. Вартість 1 кв.м загальної площі підвального поверху будинку становить 5581 грн/кв.м; вартість одного квадратного метра загальної площі першого поверху будинку становить 6749 грн/кв.м; вартість одного квадратного метра загальної площі другого поверху будинку становить 4702 грн/кв.м; вартість одного квадратного метра загальної площі мансардного поверху будинку становить 3716 грн/кв.м.

Вартість 25 кв.м загальної площі підвального поверху будинку становить 139 525 грн (25 х 5581); вартість 25 кв.м загальної площі першого поверху будинку становить 168 725 грн (25 х 6749); вартість 25 кв.м загальної площі другого поверху будинку становить 117 550 грн (25 х 4702); вартість 25 кв.м загальної площі мансардного поверху будинку становить 92900 грн (25 х 3716).

Технічна можливість розподілу житлового будинку в ідеальних частках або близьких до них з влаштуванням окремих входів відповідно до вимог державних будівельних норм наявна. В тому числі технічна можливість виділити 1/3 ідеальну частку позивача ОСОБА_1 в натурі у житловому будинку АДРЕСА_1 , з урахуванням того, що він фактично використовує перший поверх будинку.

Експертом пропонується чотири варіанти виділу 1/3 частки з приміщень житлового будинку, при цьому частка 2/3 житлового будинку залишається у спільній власності інших двох співвласників (а.с.208-211, том 1).

Згідно І варіанту виділу 1/3 частки: власнику 1/3 частки реальна частка складає 28/100, на 25 кв.м менше ідеальної частки, що в грошовому еквіваленті на 37 453 грн більше ідеальної частки; співвласникам 2/3 будинку реальна частка 72/100, на 25 кв.м більше ідеальної частки, що в грошовому еквіваленті на 37 453 грн менше ідеальної частки.

Згідно ІІ варіанту виділу: власнику 1/3 частки реальна частка складає 34/100, на 2,20 кв.м більше ідеальної частки, що в грошовому еквіваленті на 57 626 грн більше ідеальної частки; співвласникам 2/3 будинку реальна частка 66/100, на 2,20 кв.м менше ідеальної частки, що в грошовому еквіваленті на 57 626 грн менше ідеальної частки.

Згідно ІІІ варіанту виділу: власнику 1/3 частки реальна частка складає 40/100, на 30,30 кв.м більше ідеальної частки, що в грошовому еквіваленті на 149 480 грн більше ідеальної частки; співвласникам 2/3 будинку реальна частка 60/100, на 30,30 кв.м менше ідеальної частки, що в грошовому еквіваленті на 149 480 грн менше ідеальної частки.

Згідно ІV варіанту виділу: власнику 1/3 частки реальна частка складає 34/100, на 2,80 кв.м більше ідеальної частки, що в грошовому еквіваленті на 135 254 грн менше ідеальної частки; співвласникам 2/3 будинку реальна частка 66/100, на 2,80 кв.м менше ідеальної частки, що в грошовому еквіваленті на 135 254 грн більше ідеальної частки.

Вирішуючи даний спір слід виходити з таких положень закону.

Згідно ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно частини першої статті 183 ЦК України річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною.

Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

В силу ч. 1 та 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 355, 356,358 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Відповідно до ст. 364 ЦК кожен із співвласників має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У разі недосягнення згоди про спосіб і умови виділу в натурі частки із спільного майна учасник спільної часткової власності вправі звернутися з відповідним позовом до суду.

Згідно з частиною другою статті 364 ЦК України, якщо виділ в натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 370, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває у спільній власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним входом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до статті 364, 370 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі такої частки власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вхід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція).

Пунктом 2.7. Інструкції визначено, що спори щодо поділу об`єктів нерухомого майна вирішуються в судовому порядку.

Відповідно до пункту 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не лише порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи виділ частки, повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

У тих випадках, коли в результаті виділу співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.

Установлено, що згідно свідоцтва про право власності від 24 січня 2014 року, житловий будинок по АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної (без виділення часток) власності належить ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с.10, том 1)

Для здійснення виділу майна в натурі зі спільної сумісної власності суд має встановити частки кожного із співвласників. При цьому, відповідно до припису ч.2 ст.370 ЦК України, закон встановлює презумпцію рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності. Дана презумпція може бути спростована домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно.

Із матеріалів справи встановлено, що позивач та відповідачі за договором купівлі-продажу від 11.05.2004 року набули права приватної спільної часткової власності на земельну ділянку з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку» в рівних частках по 1/3 кожен.

Сторони визнають, що на земельній ділянці на день її придбання існувало недобудоване підвальне приміщення, яке перейшло у їх власність разом із земельною ділянкою.

Житловий будинок, побудований на цій земельній ділянці, зареєстрований за ними 24.01.2014 року (позивачем і обома відповідачами) на праві приватної спільної сумісної (без виділення часток) власності.

У суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_3 пояснив, що визнає право ОСОБА_1 на 1/3 частину будинку, однак не погоджується на виділ йому у власність першого поверху, оскільки його вартість перевищує вартість інших поверхів будинку. Пропонує виділити ОСОБА_1 у власність мансарду, вважаючи такий варіант виділу справедливим, бо позивач значно менше коштів вніс на будівництво об`єкта.

Позивач ОСОБА_1 просив виділити у власність йому лише перший поверх будинку, а за приміщення у підвалі стягнути компенсацію.

Суд, з урахуванням обставин справи, пояснень сторін та дослідженого висновку експерта ухвалював рішення про виклик та допит останнього з метою роз`яснення його висновку, однак процесуальна можливість така втрачена у зв`язку з його смертю.

Апеляційним судом у постанові від 02 липня 2020 року (а.с.161-167, том 5) встановлені обставини, що позивач та відповідач зареєстрували право власності на будинок по 1/3 частині, але як спільну сумісну власність.

Верховний суд, перевіряючи рішення апеляційного суду в касаційному порядку, в цій частині дійшов висновку, що вимоги зустрічного позову про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно та рішення про державну реєстрацію права власності на спірний будинок є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_8 та ОСОБА_5 не заперечували, що з метою пришвидшення реєстрації права власності на спірний будинок вони прийняли рішення зареєструвати право власності на будинок у рівних частках, а відтак апеляційний суд зробив правильний висновок про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_5 до ОСОБА_1 (сторінка 17 Постанови ВС від 24 листопада 2021 року) (а.с.134-142, том 6)

Таким чином, враховуючи всі обставини справи: придбання недобудованого приміщення на земельній ділянці разом з нею і реєстрація права спільної часткової власності по 1/3 частці за усіма співвласниками, визнання відповідачами обставин про реєстрацію права власності на будинок у рівних частинах і встановлення цих обставин судовим рішенням, яке в цій частині набрало законної сили, слід дійти висновку, що сторони досягли згоди при реєстрації права власності про рівність часток у спільному майні (будинку), а відповідачі не спростували презумпцію рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності, визначену положеннями частини 2 статті 370 ЦК України.

Суд апеляційної інстанції враховує зазначений висновок експерта та вважає, що виділ частки будинку слід здійснити відповідно до першого варіанту виділу 1/3 частки, запропонованого судовим експертом, оскільки такий варіант відповідає не лише встановленому фактичному користуванню сторонами приміщеннями будинку, але й забезпечує передання співвласникам часток жилого будинку та нежилих будівель, які відповідають поряд із розміром, ще й вартості їх часток з урахуванням більшої вартості метра квадратного першого поверху, який за результатами виділу частки відійде позивачу, тобто є найбільш наближеним до часток співвласників у праві власності. Крім того, цей варіант виділу є паритетним для усіх співвласників, враховуючи передання їм після виділу співвідношення, площу, а також вартість житлових і нежитлових приміщень будинку, що забезпечує їх використання за призначенням і унеможливлює завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі внаслідок перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання.

Вимоги позивача щодо виділу йому лише першого поверху будинку, а за інші приміщення стягнення компенсації з відповідачів не заслуговують на увагу, оскільки такий варіант виділу не передбачений у висновку експерта.

Доводи позивача про те, що він на підставі постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 квітня 2018 року оформив технічний паспорт та інші документи на право власності на перший поверх будинку, виділивши його у окрему квартиру, не заслуговують на увагу, оскільки ця постанова скасована Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року, тому правова підстава для оформлення права власності на підставі зазначеного рішення суду відпала.

Слід зауважити, що сторони після виділу частки можуть за взаємною згодою у позасудовому порядку відступити один одному приміщення будинку, зокрема і позивач в рахунок компенсації за різницю у частках у праві власності у грошовому виразі може відступити відповідачам приміщення у підвалі.

Виділ частки позивача на підставі висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи у справі від 21 листопада 2014 року, зокрема, застосування першого варіанту виділу будинку, є правильним, оскільки такий варіант відповідає положенням статті 364 ЦК України і не порушує законних прав та інтересів співвласників майна.

Згідно зі статтею 152 ЖК України виконання власниками робіт із переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Визначені експертом необхідні роботи для переобладнання будинку під окремі об`єкти нерухомого майна не містить втручання в несучі конструкції будинку та/або інженерні системи загального користування, отже не вимагається отримання відповідних документів, що дають право на їх виконання, які мають бути отримані до ухвалення судом рішення.

Згідно варіанту І виділу 1/3 частки (таблиця №4 до висновку експертизи) експертом запропоновано виділити у власність ОСОБА_1 частку із майна, що є у спільній частковій власності, а саме 1/3 (одну третю) частку домоволодіння АДРЕСА_1 , що включає в себе: підвальне приміщення: приміщення І - гараж площею 50,2 кв. м, приміщення ІІ вбиральня площею 1,30 кв.м., разом по підвалу 51,50 кв.м.; 1 поверх: приміщення 1-1 прихожа площею 30,50 кв.м, приміщення 1-2 житлова кімната площею 27,90 кв.м, приміщення 1-3 комора площею 5,70 кв.м, приміщення 1-4 кухня площею 14,90 кв.м, разом по І поверху 79,00 кв.м; всього загальна площа приміщень будинку 130,50 кв.м вартістю 711 769 грн.

Виділити співвласникам ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у власність частку із майна, що є у спільній частковій власності, а саме 2/3 (дві третіх) частки домоволодіння АДРЕСА_1 , що включає в себе: підвальне приміщення: приміщення ІІІ гараж площею 52,10 кв.м, приміщення ІV комора площею 10,10 кв.м, разом по підвалу 62,20 кв.м; 1 поверх: приміщення V сходова клітка площею 10,50 кв.м, разом по І поверху 10,50 кв.м; 2 поверх: приміщення VІ сходова клітка площею 12,10 кв.м, приміщення 1-5 коридор площею 27,30 кв.м, приміщення 1-6 житлова кімната площею 17,50 кв.м, приміщення 1-7 житлова кімната площею 17,50 кв.м, приміщення 1-8 житлова кімната площею 31,90 кв.м, приміщення 1-9 житлова кімната площею 14,50 кв.м, приміщення 1-10 ванна кімната площею 4,50 кв.м, приміщення 1-11 вбиральня площею 2,30 кв.м, разом по ІІ поверху 127,60 кв.м; мансардний поверх: приміщення VІІ тренажерний зал площею 135,70 кв.м, разом по мансард 135,70 кв.м; загальна площа приміщень будинку 336,00 кв.м вартістю 1 311 179 грн.

При запропонованому варіанті виділу необхідно виконати наступні роботи: співвласникам необхідно ліквідувати дверні прорізи між приміщеннями І та ІІІ, V та 1-1; влаштувати тамбур перед входом в приміщення 1-2 з двору; в приміщенні 1-3 влаштувати перегородку з дверним прорізом, виділивши частину приміщення, площею не менше 3,80 кв.м, в якому влаштувати санвузол; в приміщенні 1-6 обладнати кухню; розділити енергоносії.

Якщо взяти до уваги зазначений запропонований експертом варіант розподілу, то частина позивача ОСОБА_1 є меншою по площі у спірному домоволодінні від 1/3 частини, реальна частка складає 28/100, що на 25 кв.м менше ідеальної частки, а в грошовому еквіваленті на 37 453 грн більше ідеальної частки; співвласникам 2/3 будинку реальна частка складає 72/100, на 25 кв.м більше ідеальної частки, що в грошовому еквіваленті на 37 453 грн менше ідеальної частки.

Враховуючи відхилення від ідеальної частки спірного домоволодіння, має проводитись сплата компенсації. З огляду на зазначене, слід стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_5 кошти в розмірі 37 453,00 гривні компенсації при відступленні від ідеальної частки домоволодіння АДРЕСА_1 по її вартості із розрахунку: 711769 (варість частки ОСОБА_1 ) + 1 311 179 (вартість часток ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ) =2022948 грн : 3 = 674 316 грн (вартість частки кожного). Різниця між вартістю частки ОСОБА_1 та вартістю частки кожного складає: 711 769 674 316= 37 453 грн. Тобто кожному із співвласників із ОСОБА_1 припадає по 18 726,5 грн. компенсації при відступленні від ідеальної частки домоволодіння.

Оскільки відповідно до ст. 370 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється, то слід припинити право спільної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і ОСОБА_5 на домоволодіння АДРЕСА_1 .

Що стосується поданої ОСОБА_1 заяви про доповнення і зміну апеляційної скарги згідно ст.364 ЦПК України (а.с.129-130, том 5), суд не приймає таку до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини 1 статті 364 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.

Отже право на доповнення чи зміну апеляційної скарги може бути реалізовано лише протягом строку на апеляційне оскарження. Стаття 364 ЦПК України не надає апеляційному суду права вирішувати питання про поновлення пропущеного строку на внесення змін чи доповнень до апеляційної скарги, тому відповідні заяви, подані після визначеного законом строку, не можуть прийматися до розгляду.

Оскаржуване судове рішення ухвалене судом 17 травня 2016 року, повний текст якого виготовлено 19 травня 2016 року, копію рішення позивач отримав 20 травня 2016 року, про що власноручно розписався у супровідному листі (а.с.85-зворот, том 3).

Отже, останнім днем для подання апеляційної скарги, внесення змін чи доповнень до апеляційної скарги, відповідно до положень статей 354, 364 ЦПК України, є 20 червня 2016 року.

Однак заяву про доповнення і зміну апеляційної скарги ОСОБА_1 подано 03.04.2020 року (а.с.129-130, том 5), тобто з пропуском встановленого законом строку для внесення доповнень до апеляційної скарги.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановлено законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи те, що доповнення до апеляційної скарги подані поза межами встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення, а процесуальний закон не передбачає процедури поновлення строку на подачу доповнень до апеляційної скарги, відтак доповнення до апеляційної скарги не приймаються до уваги.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 надано у матеріли докази понесених витрат на правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу анонсовані у позовній заяві (а.с.2-9, том 1) та заяві, поданій представником ОСОБА_1 адвокатом Борзих А.В. 21.02.2022 року (а.с.170-173, том 6).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, ОСОБА_1 подано договір про надання юридичних послуг та долучено до нього квитанцію, згідно якої ОСОБА_1 сплачено адвокату Борзих А.В. в рахунок витрат на правничу допомогу 20 000,00 грн (а.с.37, 38, том 1).

Дослідивши надані докази, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, викладені обставини та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на правничу допомогу 10 000,00 грн, з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 - 10 000,00 грн.

Крім того, з матеріалів справи встановлено, що в ході розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій, позивачем ОСОБА_1 за подання позовної заяви, апеляційних та касаційних скарг було сплачено судовий збір в розмірі, а також кошти за проведення експертизи, що в сумі складає 38 733,08 грн та підтверджується платіжними дорученнями та квитанціями. (а.с. 39, том 1; а.с.158, том 2; а.с.94, 118 , том 3; а.с.43, 168, 170, том 4; а.с.5, том 5; а.с.11, том 6).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вказані витрати документально підтверджені, тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення вимог та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 19366,54 грн, з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 - судові витрати в розмірі 19366,54 грн.

Колегія суддів вважає, що оскаржене судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 376, 381- 384 ЦПК України,суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 травня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності та стягнення грошової компенсації за зменшення частки - задовольнити частково.

Виділити у власність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1 , зареєстрованому за адресою АДРЕСА_2 частку із майна, що є у спільній частковій власності, згідно висновку судової комплексної будівельно-технічної експертизи №14172 від 21.11.2014 року, а саме 1/3 (одну третю) частку домоволодіння АДРЕСА_1 , що включає в себе: підвальне приміщення: приміщення І - гараж площею 50,2 кв. м, приміщення ІІ вбиральня площею 1,30 кв.м., разом по підвалу 51,50 кв.м.; 1 поверх: приміщення 1-1 прихожа площею 30,50 кв.м, приміщення 1-2 житлова кімната площею 27,90 кв.м, приміщення 1-3 комора площею 5,70 кв.м, приміщення 1-4 кухня площею 14,90 кв.м, разом по І поверху 79,00 кв.м; всього загальна площа приміщень будинку 130,50 кв.м вартістю 711 769 грн.

Виділити співвласникам ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_3 , у власність частку із майна, що є у спільній частковій власності, а саме 2/3 (дві третіх) частки домоволодіння АДРЕСА_1 , що включає в себе: підвальне приміщення: приміщення ІІІ гараж площею 52,10 кв.м, приміщення ІV комора площею 10,10 кв.м, разом по підвалу 62,20 кв.м; 1 поверх: приміщення V сходова клітка площею 10,50 кв.м, разом по І поверху 10,50 кв.м; 2 поверх: приміщення VІ сходова клітка площею 12,10 кв.м, приміщення 1-5 коридор площею 27,30 кв.м, приміщення 1-6 житлова кімната площею 17,50 кв.м, приміщення 1-7 житлова кімната площею 17,50 кв.м, приміщення 1-8 житлова кімната площею 31,90 кв.м, приміщення 1-9 житлова кімната площею 14,50 кв.м, приміщення 1-10 ванна кімната площею 4,50 кв.м, приміщення 1-11 вбиральня площею 2,30 кв.м, разом по ІІ поверху 127,60 кв.м; мансардний поверх: приміщення VІІ тренажерний зал площею 135,70 кв.м, разом по мансард 135,70 кв.м; загальна площа приміщень будинку 336,00 кв.м вартістю 1 311 179 грн.

Для забезпечення ізольованого користування виділеними приміщеннями будинку (таблиця до висновку експертизи №4), співвласникам необхідно: ліквідувати дверні прорізи між приміщеннями І та ІІІ, V та 1-1; влаштувати тамбур перед входом в приміщення 1-2 з двору; в приміщенні 1-3 влаштувати перегородку з дверним прорізом, виділивши частину приміщення, площею не менше 3,80 кв.м, в якому влаштувати санвузол; в приміщенні 1-6 обладнати кухню; розділити енергоносії.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 кошти в розмірі 37 453,00 гривні (тридцять сім тисяч чотириста п`ятдесят три гривні нуль копійок) компенсації при відступленні від ідеальної частки домоволодіння АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 кошти в розмірі 37 453,00 гривні (тридцять сім тисяч чотириста п`ятдесят три гривні нуль копійок) компенсації при відступленні від ідеальної частки домоволодіння АДРЕСА_1 .

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_5 на домоволодіння АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 судові витрати в розмірі 19366,54 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 судові витрати в розмірі 19366,54 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч гривень).

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

О.П. Васильєв

Повний текст постанови складено 16 травня 2022 року.