Провадження № 2/161/4025/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

за участю секретаря судового засідання Юхим А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Позов обґрунтовує тим, що вона з відповідачем, перебуває у зареєстрованому шлюбі. У цьому шлюбі в них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що сини проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Найменша дитина є ще немовлям та був народжений в Республіці Італія, куди вона була змушена переїхати в зв`язку з повномасштабною війною.

Зазначає, що вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення ним трьохрічного віку. Відповідач в добровільному порядку, допомогу на утримання дітей не надає, а самостійно забезпечити дітей усім необхідним, вона не має можливості.

Крім цього, позивач, вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на її утримання, оскільки вона не працює та перебуває у відпустці по догляду за спільним сином сторін.

З огляду на наведене, позивач просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, до досягнення старшою дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно з моменту звернення до суду та до досягнення ОСОБА_4 трьох років.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.09.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Відзиві від відповідача у встановлений ухвалою строк до суду не надходило.

До початку розгляду справи від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності, позов підтримла та просила задовольнити.

Відповідач подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнав частково, а саме згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, до досягнення старшою дитиною повноліття та аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) щомісячно з моменту звернення до суду та до досягнення ОСОБА_4 трьох років.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10, 11-14).

Також встановлено, що діти проживають разом із матір`ю, яка здійснює їх виховання, догляд та матеріальне утримання, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей.

Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Крім того, за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

На підставі наведеного, враховуючи пріоритетність інтересів дітей, на користь яких стягуються аліменти, їх вік, матеріальне становище матері, яка на даний час ніде не працює, часткове визнання позову відповідачем, визначений законом прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення старшою дитиною повноліття.

На думку суду такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення фізичного та гармонійного розвитку дітей, підтримки їх життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом не є надмірним, і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітньої дитини.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання.

При вирішенні позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення меншою дитиною трьох років, суд керується таким.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Отже, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині.

З огляду на викладене, враховуючі всі обставини справи, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, його часткове визнання позову, враховуючи інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає позов в частині стягнення аліментів на утримання дружини є обґрунтованим та таким, що підлягає до часткового задоволення, а саме у розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) щомісячно з моменту звернення до суду та до досягнення ОСОБА_4 трьох років.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 992,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 2-5, ч.3 ст.12, ст.ст. 81, 141, 259, 263, 268, 354, 430 ЦПК України, ч.1 ст.79, 84, ст.ст. 180-182, 184 СК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 09 вересня 2022 року і до досягнення старшою дитиною повноліття

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 09 вересня 2022 року і до досягнення ОСОБА_4 трьохрічного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в дохід держави судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яності дві) гривні 40 копійок.

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до обов`язкового негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП - НОМЕР_2 ).

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта