Справа № 369/5611/21
Провадження № 2/369/1234/22
РІШЕННЯ

Іменем України

19.10.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

при секретарі судового засідання Безкоровайній М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 369/5611/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «СК «Ю.ЕС.АЙ» про відшкодування матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

27.04.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «СК «Ю.ЕС.АЙ» про відшкодування матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.12.2012 року близько о 18:20 год на 34 кілометрі автомобільної дороги М-07 Київ-Ковель-Ягодин (між сел. Ворзель та сел. Немішаєве), водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «Wolkswagen Multivan» д.н.з НОМЕР_1 порушив вимоги п.п. 12.1, 12.3 ПДР України, внаслідок чого вчинив виїзд на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем марки «Honda CRV» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному напрямку. У результаті даного ДТП автомобіль, який належить ОСОБА_1 , зазнав значних механічних ушкоджень.

06.07.2020 року Києво-Святошинським районним судом Київської області розглянуто адміністративні матеріали складені у відношенні ОСОБА_2 та визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постановою Київського апеляційного суду від 26.08.2020 року Постанову Києво-Святошинського районного суду в частині винності ОСОБА_2 у вчиненій дорожньо-транспортній пригоді залишено без змін.

Позивач вказує, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.07.2020 року, яка набрала законної сили 26.08.2020 року.

Право власності ОСОБА_1 на даний автомобіль підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Позивач зазначає, що після ДТП її пошкоджений автомобіль було евакуйований на площадку. За евакуацію та зберігання транспортного засобу потерпілою від ДТП сплачено 2440 гривень, що підтверджується актом № 21 від 28.01.2020 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 31 від 28.01.2020 року.

04.02.2021 року судовим експертом Барболюк В.С. з метою встановлення розміру завданого збитку, проведено огляд транспортного засобу «Honda CRV» д.н.з. НОМЕР_2 та складено висновок № 3 від 06.03.2020 року.

Відповідно до вказаного висновку, розмір завданого збитку у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу «Honda CRV» д.н.з. НОМЕР_2 складає 560916 гривень 28 копійок.

За проведення даної експертизи ОСОБА_1 сплачено 3000 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 3.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Wolkswagen Multivan» д.н.з НОМЕР_1 застрахована компанією ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» (страховий поліс АО 0310861). У встановлений законом термін ОСОБА_1 було подано до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» про страхову подію та всі необхідні документи, для виплати належного страхового відшкодування (номер страхової справи 19.00), проте така виплата здійснена не була.

Крім того, позивач вказує, що їй було завдано моральну шкоду, що обумовлено глибиною її душевних страждань, погіршення внаслідок цих страждань стану здоров`я та необхідністю захищати свої права у судовому порядку.

На підставі вище наведеного, з урахуванням уточнення позовних вимог, позивач просила суд, стягнути з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» суму страхового відшкодування в розмірі 100 000 гривень, пеню в розмірі 16 298 гривень 68 копійок, інфляційні збитки в розмірі 10 020 гривень, 3% річних за користування грошовими коштами за період з 23.12.2020 року по 19.01.2022 року в розмірі 3 229 гривень 93 копійки, стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду завдану пошкодженням транспортного засобу в розмірі 460 916 гривень 96 копійок, витрати на проведення експертної оцінки в розмірі 3000 гривень, витрати на послуги евакуатора в розмірі 2400 гривень, витрати на правову допомогу пов`язані з розглядом адміністративної справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності в розмірі 25 000 гривень та судові витрати щодо відшкодування моральної шкоди.

14.06.2021 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області відкрито загальне позовне провадження у справі.

25.08.2021 року представником відповідача 2 ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» через канцелярію суду зареєстровано письмові пояснення по справі, в яких вказав, що граничний розмір страхового відшкодування за полісом АО/0310861 за шкоду заподіяну майну складає 100000 гривень, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 2 страхового відшкодування в розмірі 130 000 гривень є безпідставними та задоволенню не підлягають. Також відмітив, що відсутні правові підстави для стягнення з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» на користь позивача судові витрати, пов`язанні з правничою допомогою адвоката, оскільки послуги адвоката були надані позивачу під час супроводження справи № 369/2047/20, а не справи № 369/5622/21.

20.10.2021 року представником відповідача 1 через канцелярію суду було зареєстровано відзив на позовну заяву, в якому він вказав, що 17.01.2020 року ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» отримано звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 16831 щодо пошкодження ТЗ «Honda CRV» д.н.з. НОМЕР_2 . Представник відповідача зазначив, що сума матеріального збитку, встановленого страховиком йому невідома.

Вказував, що оскільки позивач вважає, що вартість майнового збитку завданого, шляхом пошкодження автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_2 , перевищує до цих пір не виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховиком відшкодуванням.

Відповідно до Витягу З Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 11.08.2021 року за VIN кодом ТЗ НОМЕР_3 , 29.01.2021 року автомобіль «Honda CRV» 2015 року випуску з датою первинної реєстрації в Україні 19.10.2018 року було продано іншому власнику у відремонтованому стані, так як у витягу відсутні дані про кількість ДТП за участю транспортного засобу із д.н.з. НОМЕР_4 після реєстрації.

Враховуючи викладене, представник відповідача зазначає, що не погоджується із твердженням позивачки, що вона зазнала фактичних втрат, у зв`язку з пошкодженням автомобіля, у сумах, які вона просить стягнути з відповідачів.

Зазначав, що якщо припустити той факт, що позивачкою було витрачено на ремонт автомобіля вартість відновлювального ремонту у сумі 710 842 гривні 71 копійок.

Автомобіль продано 29.01.2021 року будемо вважати не дорожче ринкової вартості. Відповідно до висновку № 3 від 06.03.2020 року вона складає 623 908 гривень 88 копійок.

Враховуючи викладене, фактичні втрати, у зв`язку з пошкодженням автомобіля складають різницю між вартістю відновлювального ремонту та ринковою вартістю автомобіля (710 842 гривні 71 копійка 623 908 гривень 88 копійок = 86 933 гривні 83 копійки), що повністю покриваються розміром страхового відшкодування в 100 000 гривень.

На підставі наведеного, представник відповідача 1 у своєму відзиві, просив суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 на її користь матеріальної шкоди в розмірі 461 356 гривень та солідарно судових витрат.

21.01.2022 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

08.02.2022 року представником позивача через канцелярію суду зареєстровано заяву про уточнення позовних вимог та відповідь на відзив, в якому вона вказала, що твердження представника страхової компанії про відмову в задоволенні позовних вимог щодо ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» вважає неприйнятними і не обґрунтованими.

Щодо відзиву відповідача 1 зазначила, що твердження представника 1 про те, що продажем транспортного засобу ОСОБА_1 компенсувала свої матеріальні збитки є абсурдними, так як позивач вклала кошти в придбання автомобіля та його відновлення внаслідок ДТП, підтверджені експертною оцінкою. Крім того автомобіль було продано за ціну значно нижчу за ринкову, оскільки транспортні засоби після ДТП особливим попитом не користуються.

На підтвердження фактично понесених витрат позивачем надано видаткову накладну з зазначенням вартості запчастин та акт виконаних робіт з розрахунком вартості ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля на той час належного ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного, представник позивача просила суд, задовольнити позов ОСОБА_1 в повному обсязі.

17.08.2022 року представником відповідача 1 через канцелярію суду було зареєстровано відзив на заяву про уточнення позовних вимог, в якому він просив суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 на ї користь матеріальної шкоди у розмірі 461 356 гривень та солідарно судових витрат.

Представник позивача через канцелярію суду подала заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи без участі сторін за наявними доказами, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд позов задовольнити. Вказала, що витребувані судом оригінали документів позивач надати не може, оскільки перебуває за межами України з березня 2022 року, разом з дитиною в зв`язку з воєнним станом, доступу до помешкання немає.

Представник відповідача 1 через канцелярію суду зареєстрував заяву, якій вказав, що просить здійснювати розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, так як позивачкою не надані належні докази та не доведена сума фактичних витрат, яких вона зазнала у зв`язку із пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП. Вказав, що копії документів, які надані на підтвердження фактичних затрат є неналежними доказами у відповідності до ст. 78 ЦПК України. Оригіналів документів, вказаних в клопотанні про витребування доказів від 17.08.2022 року позивач не надала.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.12.2012 року близько о 18:20 год на 34 кілометрі автомобільної дороги М-07 Київ-Ковель-Ягодин (між сел.. Ворзель та сел.. Немішаєве), водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «Wolkswagen Multivan» д.н.з НОМЕР_1 порушив вимоги п.п. 12.1, 12.3 ПДР України, внаслідок чого вчинив виїзд на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем марки «Honda CRV» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному напрямку. У результаті даного ДТП автомобіль, який належить ОСОБА_1 , зазнав значних механічних ушкоджень.

06.07.2020 року Києво-Святошинським районним судом Київської області розглянуто адміністративні матеріали складені у відношенні ОСОБА_2 та визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, яка набрала законної сили 26.08.2020 року.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Wolkswagen Multivan» д.н.з НОМЕР_1 застрахована компанією ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» (страховий поліс АО 0310861).

24.09.2020 року з метою отримання страхового відшкодування позивач звернулася із відповідною заявою на виплату страхового відшкодування до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», що не заперечується сторонами. Страхові виплати не здійснено.

Позивачем на підтвердження відшкодування матеріального збитку заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди надала суду разом з позовною наступні докази: копію акту № 21 від 28.01.2020 року про зберігання та евакуацію транспортного засобу, квитанцію до прибуткового касового ордеру № 31 від 28.01.2020 року, «квитанция к приходному кассовому ордеру № 3», «заключение № 3 экпертного автотовароведческого исследования по определению материального ущерба, причинённого владельцу транспортного средства от 06.03.2020 года», довідку про ДТП № 177863, та разом з відповідю на відзив долучено наступні докази: видаткову накладну № 294 від 11.08.2020 року видану МП «МІССАн-транспорт», акт № 233 наданих послуг від 20.09.2020 року.

Визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, здійснюється відповідно до Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із долученого доказу «заключение № 3 экпертного автотовароведческого исследования по определению материального ущерба, причинённого владельцу транспортного средства от 06.03.2020 года» слідує, що транспортний засіб «Honda CRV» д.н.з. НОМЕР_2 є конструктивно загиблим. Ринкова вартість авто до дорожньо-транспортної пригоди становить 516 188 гривень 54 копійки, матеріальний збиток завданий власнику автомобіля, пошкодженого при ДТП 21.12.2019 року складає 560 916 гривень 28 копійок.

За таких обставин, автомобіль «Honda CRV» д.н.з. НОМЕР_2 вважається у розумінні Закону та Методики фізично знищеним, а його ремонт вважається економічно необґрунтованим, адже вартість відновлювального ремонту транспортного засобу перевищує вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Проте долучені позивачем докази: «квитанция к приходному кассовому ордеру № 3», «заключение № 3 экпертного автотовароведческого исследования по определению материального ущерба, причинённого владельцу транспортного средства от 06.03.2020 года» не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки викладені іноземною (російською) мовою, а згідно припису ст. 10 Конституції України та ч . 1 ст. 6 Закону України «Про засади державної мовної політики» державною мовою України є українська мова.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 10-рп/99 від 14.12.1999 року (справа №1-6/99) положення частини першої статті 10 Конституції України, за яким «державною мовою в Україні є українська мова», треба розуміти так, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України)

Разом з цим, відповідно до норми ст. 9 ЦПК України мова цивільного судочинства судах провадиться державною мовою.

Таким чином долученні позивачем докази: «квитанция к приходному кассовому ордеру № 3», «заключение № 3 экпертного автотовароведческого исследования по определению материального ущерба, причинённого владельцу транспортного средства от 06.03.2020 года», яка містяться у справі, не можуть слугувати належними та допустимими доказом у справі.

Суд критично підходить до оцінки доказів: видаткової накладної № 294 від 11.08.2020 року виданої МП «МІССАн-транспорт», акту № 233 наданих послуг від 20.09.2020 року, які позивачем приєднані до матеріалів справи - 08.02.2022 року, тобто через 10 місяців після подання позову до суду. Суд вважає, що дані документи не є належними та допустимими доказами у справі, оскільки позивач у встановленому законом порядку не довів суду, що деталі, зазначені у вказаних видаткових накладних, насправді придбані з метою відновлювального ремонту автомобіля «Honda CRV» д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок ДТП та мають причинно-наслідковий зв`язок з дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 21.12.2012 року близько о 18:20 год на 34 кілометрі автомобільної дороги М-07 Київ-Ковель-Ягодин (між сел. Ворзель та сел. Немішаєве).

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «СК «Ю.ЕС.АЙ» про відшкодування матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та моральної шкоди є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Щодо стягнення з відповідача 1 ОСОБА_2 моральної шкоди, витрат на проведення експертної оцінки, витрат на послуги евакуатора та витрат на правову допомогу пов`язану з розглядом адміністративної справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, слід зазначити наступне.

Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не наведено достатньо доказів на підтвердження підстав для покладення на відповідача 1 відповідальності за моральну шкоду, отриману ОСОБА_1 .

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Частинами 6, 7 статті 139 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 за проведення експертного дослідження сплачено кошти у розмірі 3000,00 гривень, за надання послуги евакуатора 2400 гривень, які не підлягають стягненню з відповідача 1 на користь позивача, оскільки у задоволенні позовних вимог судом відмовлено у повному обсязі.

Відповідно є безпідставною та неправомірною заявлена вимога позивача про стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то з відповідача на користь позивача не підлягає стягненню судовий збір, який було сплачено позивачем при зверненні до суду із даним позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 247 ч. 2, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «СК «Ю.ЕС.АЙ» про відшкодування матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та моральної шкоди відмовити у повному обсязі.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 19.10.2022 року.

Суддя А.В. Янченко