Справа № 459/3223/21 Головуючий у 1 інстанції: Жураковський А.І.
Провадження № 22-ц/811/1447/22 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н. П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: Х.Б. Назар

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, внаслідок професійного захворювання, -

в с т а н о в и в:

12.10.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області, в якому просив стягнути з відповідача на його користь 60 000, 00 грн у відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків внаслідок професійного захворювання.

Позов обґрунтовував тим, що з 26.07.1976 року по 18.08.1997 року працював на шахті №7 «Великомостівська» «Укрзахідвугілля» підземним машиністом гірночовиймальних машин. З 18.08.1997 року по 22.10.2001 року працював на ДВАТ Шахта №9 «Великомостівська» у підземних умовах. З 22.10.2001 року звільнений з роботи за п.2 ст. 40 КЗпП. У зв`язку з тривалою роботою в особливо шкідливих умовах праці у ньго погіршився стан здоров`я, внаслідок чого він змушений був звертатися за медичною допомогою. 18.10.2001 йому ( ОСОБА_1 ) вперше встановлено третю групу інвалідності внаслідок професійного захворювання та 50% втрати професійної працездатності. З 14.11.2002 ОСОБА_1 безтерміново встановлено третю групу інвалідності внаслідок професійного захворювання та 50 % втрати професійної працездатності 30 % - силікоз, 20 % - вегатосенсорна полівропатія.

Внаслідок отриманого професійного захворювання йому було завдано моральної шкоди у вигляді фізичних та душевних страждань, оскільки втрата працездатності позбавила його можливості вести активний спосіб життя, у зв`язку з чим він змушений докладати додаткових зусиль для організації свого побуту.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області () у користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 30 000 (тридцять тисяч) гривень заподіяної моральної шкоди.

У решті вимог відмовлено.

Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області у користь держави 992,40 гривень судового збору.

Рішення суду оскаржило Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області.

Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначило, що суд розглянув спір до неналежного відповідача, оскільки відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я, незалежно від часу настання страхового випадку з 01.01.2015 року і на момент подання позову не є обов`язком Фонду соціального страхування України. Така виплата здійснюється роботодавцем відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України. Вважає, що оскільки позивач отримав ушкодження здоров`я під час виконання трудових обов`язків, а заподіяна йому шкода випливає з трудових правовідносин, тому така повинна відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці. Позивачем не долучено до матеріалів справи жодного доказу, а судом не встановлено та не досліджено факту спричинення позивачу моральної шкоди у зв`язку з професійним захворюванням та нещасним випадком. Також позивачем не надано суду належних доказів на обґрунтування розміру завданої йому моральної шкоди.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У засіданні колегії суддів представник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування Кошевий А.Л. скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив скаргу задоволити.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або і інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 1168 ЦК моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Як зазначено у п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування), ухваленого 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004, відповідно до статей 23, 1167 Цивільного Кодексу України (435-15) моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання.

Відповідно до підпункту «е» пункту 1 частини першої статті 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (Закон № 1105-XIV) у редакції, чинній станом на час настання страхового випадку та встановлення позивачеві втрати професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом і 3 групи інвалідності, у разі настання вказаного випадку Фонд зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг (частина друга l статті 13 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у вказаній редакції).

Нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть (частина перша статті 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»).

Отже, право потерпілого на відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» № 1105-XIV пов`язував з настанням страхового випадку.

20 березня 2007 року набрав чинності Закон № 717-V, згідно з яким був виключений підпункт «е» пункту 1 частини першої статті 21 Закону № 1105-XIV, а також інші приписи, які кваліфікували відшкодування моральної шкоди як страхові виплати.

Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 мотивувальної частини рішення № 20-рп/2008 від 8 жовтня 2008 року звернув увагу на те, що положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте зазначив, що право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 2371 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (частини друга та третя статті 5 ЦК України).

З огляду на вказане Закон № 717-V не міг ретроспективно встановити обов`язок роботодавця з відшкодування моральної шкоди, оскільки щодо юридичної відповідальності, зокрема і цивільно-правової, новий закон застосовується лише тоді, коли він пом`якшує або скасовує відповідальність особи.

Враховуючи викладене, до спірних правовідносин слід застосовувати Закон № 1105-XIV у редакції, під час дії якої позивачеві була заподіяна моральна шкода у зв`язку з настанням страхового випадку та яка передбачала, що обов`язок відшкодувати таку шкоду покладається на відповідача.

Судом встановлено, що з 26.07.1976 року по 18.08.1997 року позивач працював на Шахті № 7 «Великомостівська» «Укрзахідвугілля», а з 18.08.1997 року по 22.10.2001 року - на Шахті №9 «Великомостівська», що підтверджується копією його трудової книжки.

22.10.2001 року ОСОБА_1 звільнений з роботи у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи, за п.2 ст.40 КЗпП України.

25.10.2001 року комісія ДВАТ Шахта «Надія» провела розслідування випадку хронічного професійного захворювання працівника ОСОБА_1 , про що було складено акт розслідування професійного хронічного захворювання по формі П-4, яким встановлено, що професійне захворювання позивача виникло внаслідок контакту з вугільно-породним пилом в концентраціях вище ГДК у 2г3 рази, фізичного перевантаження та впливу підвищеної вібрації.

Відповідно до довідки МСЕК серія ЛВА-2 №006637 від 14.11.2001 року позивачу вперше встановлено III групу інвалідності через профзахворювання та 50% втрати працездатності.

14.11.2002 року позивачу встановлено III групу інвалідності через профзахворювання та 50% втрати працездатності безтерміново.

У зв`язку з тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці позивач був змушений періодично звертатися за медичною допомогою, що підтверджується витягами з медичної карти амбулаторного хворого.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 та стягуючи з відповідача 30 000 грн на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з доведеності факту спричинення позивачеві моральної шкоди унаслідок ушкодження його здоров`я при виконанні трудових обов`язків, що потягло за собою професійне захворювання та трудове каліцтво, а відтак право позивача на її відшкодування.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий узгоджується з правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 459/3304/16, та відповідає матеріалам справи.

Колегія суддів також погоджується з розміром моральної шкоди в сумі 30 000 грн, стягнутої з відповідача на користь позивача, оскільки така визначена судом з дотриманням вимог розумності, справедливості та відповідає встановленим обставинам справи.

Однак, колегія суддів не може погодитися з висновком суду про стягнення з відповідача на користь позивача 30 000 грн заподіяної моральної шкодибез утримання із зазначеної суми обов`язкових податків і зборів, виходячи з наступного.

Статтю 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України).

Підпунктом "а" підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України (у редакції, чинній на час постановлення судового рішення у справі, які набула чинності з 23 травня 2020 року згідно з Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» № 466-ІХ від 16.01.2022 року) встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Таким чином, з 23 травня 2020 року суми на відшкодування моральної шкоди підлягають оподаткуванню у разі перевищення її розміру чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Такого ж висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 30 червня 2021 року у справі № 180/505/20-ц (провадження № 61-5св21) та у постанові від 07.10.2021 року у справі № 180/399/20 (провадження № 61-2389св21).

З наведених мотивів, рішення суду слід змінити, та стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області () у користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 30 000 (тридцять тисяч) гривень заподіяної моральної шкоди з урахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

Крім того, керуючись ст.141 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині розміру судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в користь держави, слід змінити та стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області у користь держави судовий збір у розмірі 454 гривні, який є пропорційним до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області задоволити частково.

РішенняЧервоноградського міського суду Львівської області від 25 травня 2022 року змінити.

Стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області () у користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 30 000 (тридцять тисяч) гривень заподіяної моральної шкоди з урахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області у користь держави 454 гривні судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 04 листопада 2022 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра