441/1300/22 2/441/640/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2022 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючої, судді - Ференц О.І.,

за участю секретаря судових засідань - Пеленської Х.О.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в місті Городок за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

13.09.2022 позивачка звернулася до суду із позовом, покликаючись на те, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 згідно рішення Городоцького районного суду Львівської області № 2-492 від 12.05.2010. Разом із нею після одруження стала проживати її дочка ОСОБА_3 із своїм чоловіком відповідачем у справі. Подружнє життя у них не склалося і 27 років тому у 1995 ОСОБА_2 покинув її і пішов з будинку. У 2016 ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, який був задоволений. Таким чином відповідач близько 27 років разом з нею у належному їй будинку не проживає, однак залишається там зареєстрованим. Участі у сплаті комунальних послуг відповідач не бере, спільне господарство з нею не веде, у будинку відсутні його особисті речі. Вона ніколи не чинила перешкод відповідачу у користуванні будинком, однак його формальна реєстрація у такому порушує її права як власника такого. Їй відомо, що ОСОБА_2 проживає у АДРЕСА_2 . Факт не проживання відповідача в належному їй на праві приватної власності будинку підтверджують письмові докази - акти обстеження житлово-побутових умов від 10.02.2022, 15.07.2022, 15.08.2022. Також підтвердити цей факт можуть свідки сусіди, які були при обстеженні комісією житлово-побутових умов проживання позивача.

Просила суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 , 1970 року народження, таким, що втратив право на користування житлом в будинку АДРЕСА_1 .

Позивачка в підготовче засідання не з`явилася, від неї надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує.

Відповідач в підготовче засідання не з`явився, 12.10.2022 подав заяву про визнання позову. Справу просить розглянути у його відсутності.

У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, з дотриманням вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи та прийняття рішення у ній у підготовчому засіданні на підставі ч.3 ст.200 ЦПК України.

Судом встановлено, що одноосібним власником домоволодіння АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 на підставі рішення Городоцького районного суду Львівської області № 2-492 від 12.05.2010 (а.с.9-10).

Як вбачається із Будинкової книги для прописки громадян, у житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 , 1973 р.н., -дочка, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зять (а.с.6-8).

Актами обстеження фактичного проживання ОСОБА_2 від 10.02.2022, 15.07.2022 та 15.08.2022 підтверджується, що ОСОБА_2 , 1970 р.н., зареєстрований, але не проживає у будинку АДРЕСА_1 (а.с.11-13).

Статтею 137 Конституції України гарантується право на житло. Згідно ч.3 цієї статті ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п.15 постанови від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Статтею 405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 більше одного року у будинку, який належить на праві приватної власності позивачці, не проживає, добровільно покинув вказане приміщення, речей особистого вжитку та документів відповідача у вказаному житлі немає, позов він визнав, про що подав письмову заяву, суд приходить до висновку, що його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог на підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивачки понесені нею судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.137 Конституції України, ст.405 ЦК України, ст.72 ЖК України, ст.141, 200, 247, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Головуючий Ференц О.І.