ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/1312/20Головуючий у 1-й інстанції Сташків Н.Б.
Провадження № 22-ц/817/836/22 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

за участі секретаря - Романської К.М.,

сторін:

представника позивача - авдоката Карпи М.М.,

представника скаржника - адвоката Щербатюка О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 12 січня 2021 року, ухвалене суддею Сташків Н.Б., у цивільній справі №604/1312/20 за позовом ОСОБА_2 до Скориківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Кулеба І.І. звернувся до суду із позовною заявою до Скориківської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 68,2 кв.м, житловою площею 45,5 кв.м по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що у відповідності до заповіту, посвідченого 03 квітня 2018 року, ОСОБА_2 є спадкоємцем щодо усього належного ОСОБА_3 майна, проте, звернувшись до приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу Коломійчука О.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами АДРЕСА_1 йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно. Зазначила, що спірне будинковолодіння побудоване у 1960 році, не є самочинним будівництвом, свідоцтво про право власності не зареєстроване, на житловий будинок виготовлено технічний паспорт. На підставі наведеного, а також з врахуванням того, що в позасудовому порядку захистити свої права позивач не має можливості,- просить позов задовольнити.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 12 січня 2021 року позов ОСОБА_2 , адреса проживання: с. Шельпаки Підволочиського району Тернопільської області, до Скориківської сільської ради, юридична адреса: с. Скорики вул. Б.Хмельницького,1б, Тернопільської області, про визнання права власності на спадкове майно - задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем с. Шельпаки Підволочиського району Тернопільської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 68,2 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м по АДРЕСА_1 .

Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Щербатюк О.Д. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення зазначене вище рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову.

Вважає, що дане рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а також неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Шельпаки Підволочиського району Тернопільської області помер ОСОБА_4 , 1902 року народження, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 09.03.1993 р.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на майно, яке складається з житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 , належав на праві особистої власності ОСОБА_4 , що також підтверджується архівною довідкою №882, виданою 24.11.2020 р. архівним відділом Підволочиської РДА. Однак, після смерті спадкодавця цей правовстановлюючий документ на зазначене спадкове майно було втрачено.

Як вказано у довідці БТІ Підволочиського району від 07.12.2020 р. №305, станом на 31.12.2012 р. за адресою АДРЕСА_1 немає зареєстрованого будинковолодіння.

Померлий ОСОБА_4 у Першій тернопільській державній нотаріальній конторі Тернопільської області 21.06.1990 р. посвідчив заповіт на все своє майно на користь ОСОБА_5 .

Про наявність вищевказаного заповіту ОСОБА_1 дізналася лише у січні 2021 року. До цього часу про наявність такого заповіту їй не було відомо.

З метою видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_1 звернулася з відповідним зверненням до приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу Коломійчука Олександра Івановича, однак останній листом від 17.02.2021 року №14/01-16 відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказане спадкове майно та відсутності реєстрації права власності на це майно.

Зазначає, що судом не було встановлено коло усіх спадкоємців, зокрема ОСОБА_6 , яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 і не залучено таких до участі у справі, хоча саме апелянт повинна бути належним відповідачем у справі.

Вважає, що оскільки ОСОБА_1 не залучена до участі в справі як спадкоємець, а тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування після ОСОБА_3 слід відмовити через неналежний склад відповідачів у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - авдокат ОСОБА_7 просить залишити оскаржуване рішення суду без змін, оскільки вважає його законним та обгрунтованим.

Вказує, щозгідно заповіту від 23 квітня 2018 року померлий ОСОБА_3 заповів усе своє майно позивачу по справі і даний заповіт апелянтом під сумнів не ставиться.

Крім того вказує, що ОСОБА_1 будь-яких доказів про те, що вона є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , не надає, як і не надає інших доказів про порушення її права на спадщину в межах спадкової та судової справи.

У судовому засіданні представник скаржника - адвокат Щербатюк О.Д. просить задовольнити апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній.

Представник позивача - авдокат Карпа М.М. просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржуване рішення суду залишити без змін, оскільки вважає його законним та обгрунтованим.

Інші учасники справи до суду не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленої ухвали суду, заслухавши учасників справ, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону не відповідає.

Судом встановлено, що згідно довідки про технічний опис об`єкта нерухомого майна, виданої Підволочиським БТІ 25 листопада 2020 року № 31 та технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого 25 листопада 2020 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 68,2 кв.м, житловою площею 45,5 кв.м по АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , свідоцтво про право власності не зареєстроване, рік побудови житлового будинку - 1960.

Факт належності житлового будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 стверджується також довідкою, виданою Скориківською сільською радою № 14 від 24 листопада 2020 року.

Із заповіту, посвідченого старостою с. Шельпаки Новосільської сільської ради Підволочиського району 23 квітня 2018 року, вбачається, що ОСОБА_3 заповів усе своє майно, де б воно не було та з чого б не складалось - ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Шельпаки, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , видане Підволочиським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 16.

Згідно довідки, виданої Новосільською сільською радою № 324 від 03 червня 2020 року на день смерті ОСОБА_3 , який зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ніхто не проживав та не був зареєстрований.

Згідно листа роз`яснення приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу від 04 грудня 2020 року № 68/01-16 після смерті ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , за заявою ОСОБА_2 про прийняття спадщини заведено спадкову справу № 67/2020. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 спадкоємцю відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу, яким стверджується належність спадкового майна спадкодавцеві.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості вимог позивача, оскільки ОСОБА_2 , як спадкоємець за заповітом, у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу про належність спадкового майна спадкодавцеві.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У статті 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом та за законом, можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України встановлена черговість спадкування за законом, де вказано, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, а у статтях 1261-1265 ЦК України вказані черги спадкоємців ( із першої черги до п`ятої черги ).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Згідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

При цьому, у відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживає постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно матеріалів справи, в грудні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Скориківської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 68,2 кв.м, житловою площею 45,5 кв.м по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційним судом встановлено, що в провадженні Підволочиського районного суду Тернопільської області знаходиться справа №604/449/21 за позовом ОСОБА_1 до Скориківської об`єднаної територіальної громади Підволочиського району Тернопільської області про визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий бдинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_1 вказувала, що житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 , належав на праві особистої власності ОСОБА_4 , який у Першій Тернопільській державній нотаріальній конторі Тернопільської області 21.06.1990 р. посвідчив заповіт на все своє майно на користь ОСОБА_5 .

Таким чином існує спір між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відносно спірного майна- житлового бдинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Однак до участі в справі ОСОБА_1 залучена не була.

Згідно до вимог статті 51 ЦПК України суд першої інстанції за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання має право залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Отже, за змістом норм процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд під час розгляду справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати до участі у справі співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і щодо тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Відповідно до частини 5 статті 12 ЦПК України, пункту 1 частини 1 статті 189 ЦПК України, суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій.

Разом із тим, суд не може примушувати сторін до вчинення тих чи інших процесуальних дій, оскільки це суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства.

Частиною 4 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

Таким чином, слід дійти висновку, що суд у силу покладених на нього процесуальним законом повноважень, позбавлений можливості самостійно визначити суб`єктний склад учасників справи, протее, встановивши, що у справі не залучено усіх суб`єктів, які мають відповідати за позовом у межах заявлених позовних вимог як відповідачі, суд відмовляє у позові з цих підстав.

Відповідно до ч. 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суди повинні враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц міститься правовий висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Таким чином, слід дійти висновку, що питання про склад осіб, які беруть участь у справі, судом першої інстанції належним чином не вирішувалось, оскаржуваним рішенням суд вирішив питання визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, порушивши права інших осіб, які не були залучені до розгляду справи, що є підставою для скасування рішення суду та прийняття нового судового рішення про відмову у задоволенні позову з вказаних підстав.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376,381,382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 12 січня 2021 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до Скориківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції в особі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 листопада 2022 року.

Головуючий

Судді