Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/1538/21
Провадження № 2/273/9/22
11 жовтня 2022 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Васильчук О. В. , при секретарі судових засідань Муравській В.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі продажу земельних ділянок, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:
Обґрунтовуючи вимоги позивач ОСОБА_1 зазначив, що 15 серпня 2019 року між ним та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено в простій письмовій формі договір купівлі-продажу земельних ділянок, що знаходяться за адресою: с. Суємці, Баранівського району Житомирської області. При укладанні договору купівлі-продажу була досягнута згода щодо всіх істотних умов: відповідачу передані гроші, а позивачу об`єкт нерухомості, яким він на теперішній час користується, проте через нотаріальне не посвідчення договору, він не може ним розпорядитися. В даний час нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу є неможливим, оскільки відповідач його прохання з цього приводу ігнорує, щоразу посилаючись на різні причини, а місяць тому перестала відповідати на його дзвінки. Сторонами зазначеного договору були виконані всі істотні умови договору купівлі-продажу земельних ділянок, а саме: продавцем були отримані кошти за будинок, відбулася його передача разом з документами для нього, але від нотаріального посвідчення договору відповідачка ухиляється, незважаючи на досягнуту між ними домовленість про це.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, направив заяву про розгляд цивільної справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов, заяв про розгляд справи у її відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подавала.
Справа розглядається в порядку заочного провадження, позивач щодо такого порядку вирішення справи згідно письмової заяви не заперечує. (а.с. 4)
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку.
За вказані земельні ділянки позивач ОСОБА_1 заплатив ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень. Про отримання грошей, передачу правовстановлюючих документів ОСОБА_2 написала розписку від 15.08.2019 року (а.с. 11).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку, або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.
Аналізуючи зміст вказаних правових норм, суд робить висновок про те, що особа набуває права власності на земельну ділянку за договором виключно після нотаріального посвідчення письмового правочину та його державної реєстрації.
Оскільки, судом встановлено, що вказаний вище договір нотаріально не посвідчувався, тому доводи позивача про застосування норм ч. 2 ст. 220 ЦК України, яка передбачає, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна сторона ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним, не заслуговують на увагу оскільки дана норма стосується договорів, які підлягають лише нотаріальному посвідченню.
Так пунктом 13 постанови Пленуму ВСУ N 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" визначено, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов`язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін (подібна позиція висловлена Верховним Судом - справа №207/4472/15-ц від 11.08.2020 року).
При розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.
У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.
Крім того, судом встановлено, що спірні земельні ділянки мають цільове призначення для ведення особистого селянського господарства і відносяться до земель сільськогосподарського призначення, а тому на день укладення договору, що є предметом розгляду даної справи, на вказані земельні ділянки поширювався мораторій щодо заборони відчуження згідно розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України.
Враховуючи встановлені вище обставини та те, що на час укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки - 15.08.2019 року діяв мораторій щодо відчуження земель сільськогосподарського призначення, крім того згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки між сторонами підлягає і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, тому також враховуючи, що сторони не виконали цих вимог закону, суд вважає позов про визнання дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
Інші письмові докази надані позивачем на обґрунтування позову правового значення для вирішення справи не мають.
З цих підстав не підлягають і задоволенню вимоги про визнання права власності на земельну ділянку.
На підставі ст. ст. 220, 328, 657 ЦК України, постанови Пленуму ВСУ N 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними".
Керуючись п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 258, абз. 1 ч. 6 ст. 259, ст. ст. 263 - 265, ч. 6 ст. 268, ст. ст. 280-289 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В :
В задоволенні позову позивача ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі продажу земельних ділянок - відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 19.10.2022 року.

Суддя: О.В. Васильчук