Провадження № 2/742/649/22
Єдиний унікальний № 742/830/22
РІШЕННЯ
01 листопада 2022 року
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Коваленка А.В., за участю секретаря судових засідань Риндя Л.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,
ВСТАНОВИВ:
І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.
Аргументує свої вимоги тим, що 24.12.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (14.06.2018 назву змінено на АТ КБ «ПриватБанк») та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, шляхом підписання анкети-заяви, якою відповідач підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання батьківських послуг «Тарифами» які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг, згідно якого банк надав їй кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
24.12.2008 відповідачем також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», в якій підтвердив, що «з фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» з прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений» .
Банком надано відповідачу кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок та видано кредитну картку.
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 лютого 2022 року справу призначено до розгляду у спрощеному провадженні на 10 год.00 хв. 22 березня 2022.
У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено до 10 год 00 хв 30 червня 2022.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 червня 2022 року розгляд справи відкладено до 10 год 22 липня 2022 року.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 липня 2022 року розгляд справи відкладено до 08 год 30 хв 19 вересня 2022.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 вересня 2022 року оголошено перерву у справі до 10 год 00 хв 17 жовтня 2022.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 жовтня 2022 року розгляд справи відкладено до 11 год 30 хв 01 листопада 2022.
19 липня 2022 року відповідач надав відзив на позовну заяву в якій зазначає, що не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити в їх задоволенні, при цьому зазначає, що 24.12.2008 нею було підписано довідку про умови кредитування з кредитним лімітом 500 грн. Вона користувалася кредитною карткою до 2021 року та справно повертала тіло кредиту та відсоток за користування кредитом.
09 серпня 2022 року представник позивача надав відповідь на відзив на позовну заяву, в якій не погоджується з доводами відповідача у відзиві на позовну заяву, при цьому зазначає, що з моменту оформлення кредитного договору минуло 13 років і відповідач не зверталася до банку з приводу невірного нарахування відсотків, що свідчить про згоду відповідача з розміром процентних ставок під час використання кредитних коштів та під час їх погашення. До матеріалів позовної заяви долучено Довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», якою встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2, 5% на місяць (30 % на рік), вказано розмір комісій та штрафів. У разі виникнення прострочення зобов`язань на суму від 100 грн передбачена пеня. Тобто сторонами при укладенні договору кредиту були обумовлені усі істотні умови.
17 жовтня 2022 року представник відповідача надала додаткові пояснення на відзив на позовну заяву в якому зазначила, що відсоткова ставка за кредитом банком в односторонньому порядку була змінена, а саме: за період з 24.12.2008 по 01.09.2014 відсоткова ставка за кредитом у розмірі 2, 5% на місяць (30 % на рік), з
01.04.2015 відсоткова ставка 43, 2 %, з 01.06.2015 -2, 5% на місяць (30 % на рік), з 25.07.2015 відсоткова ставка 2, 9 % (34,8 % річних), з 17.05.2016 -3, 6 % % (43,2 % річних), з 24.01.2017 3,5 % (42 % річних) (а.с.100-102).
ІІІ. Позиції сторін.
В судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує.
Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, але попередньо надали заяву в якій не погоджуються з позовними вимогами та просять відмовити в їх задоволенні, справу розглядати без їх участі.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
24.12.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (14.06.2018 назву змінено на АТ КБ «ПриватБанк») та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, шляхом підписання анкети-заяви, якою відповідач підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання батьківських послуг «Тарифами» які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг, згідно якого банк надав їй кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок(а.с.19)
Згідно кредитного договору від 24.12.2008 року, між ПАТ КБ «ПриватБанк» (14.06.2018 назву змінено на АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, згідно якого банк надав їй кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок(а.с.19).
Відповідно до Довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», якою встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2, 5% на місяць (30 % на рік), вказано розмір комісій та штрафів (а.с.20).
Умовами та Правилами надання банківських послуг, передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат (а.с.21-26).
Згідно з довідки про надання кредитних карт, на ім`я ОСОБА_1 було відкрито кредитні картки: 24.12.2008 року за № НОМЕР_1 термін дії 11/12; 19.12.2012 року за № НОМЕР_2 термін дії 11/16; 24.01.2017 року за № НОМЕР_3 термін дії 10/20(а.с.17)
V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за простроченими вітсотками за користування кредитними коштами у сумі 6110,34 грн.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За правилами частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин повинні відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У цій справі договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»).
Пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.
Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту й Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Судом встановлено, що 24.12.2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.
У анкеті - заяві від 24.12.2008 вказано лише про те, що відповідач підписав анкету про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (для індивідуальних клієнтів, приватних підприємств та керівників корпоративних клієнтів).
Довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», яку підписала ОСОБА_1 встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2, 5% на місяць (30 % на рік).
До позовної заяви додано Умови і Правила надання банківських послуг в ПриватБанку які відповідачем не підписані, а матеріали справи не містять підтвердження, що саме з цими Умовами відповідач була ознайомлена і погодилася з ними, підписуючи анкету - заяву.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд констатує, що позивачем не надано доказів на підтвердження ознайомлення відповідача з конкретними Умовами та правилами банківських послуг та тарифами. Надані банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Такий висновок відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), у якій зазначено, що відповідно до принципу справедливості, добросовісності та розумності неможливе покладення на слабшу сторону договору споживача невиправданого тягаря з`ясування змісту кредитного договору.
Відповідно до наданого банком розрахунку за період 24.12.2008 по 29.08.2014 позивачем проводилось нарахування з застосуванням відсоткової ставки, що перевищує 2,5 %, а саме: з 01.09.2014 по 31.03.2015 відсоткова ставка за кредитом у розмірі 34, 8% на рік, 01.04.2015 по 31.05.2015 відсоткова ставка за кредитом у розмірі 43, 2% на рік, з 25.07.2015 по 16.05.2016 відсоткова ставка за кредитом у розмірі 2, 9% на місяць, 17.05.2016 по 12.01.2017 відсоткова ставка за кредитом у розмірі 3, 6% на місяць, з 24.01.2017 по 31.07.2020 3,5 %, з 01.08.2020 по 25.01.2022 відсоткова ставка за кредитом у розмірі 3,4 % на місяць.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем безпідставно нараховувалися та списувалися за рахунок кредитних коштів відсотки( виписка за договором а.с.39-52) за користування кридитними коштами в розмірі, що перевищує 2,5 % за місяць, що призвело до безпідставного збільшення тіла кредиту, а отже розрахунок заборгованості, який долучено до матеріалів справи є неналежним та недопустимим доказом наявності заборгованості за крединим договором.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Таким чином, на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.
Суд констатує, що відповідач, як у відзиві до позовної заяви так і додаткових поясненнях, які були отримані позивачем, і судом забезпечувався відповідачу необхідний час для подачі додаткових доказів, наполягав на безпідставному нарахуванні відсотків, які перевищують 2,5 % в місяць від наявної заборгованості, але позивач не скористався своїм правом надати розрахунок заборгованості за кредитним договором з установленною договором процентною ставкою 2,5%, що з урахуванням виписки про оплату відповідачем 159 908,61гривень за кредитним договором, позбавляє суд можливості зробити висновок про наявність кредитної заборгованості.
Враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявної заборгованості за кредитним договором, а суд дотримуючись принципу змагальності сторін, позбавлений права витребувати докази з власної ініціативи, та відповідно до принципу диспозитивності , констатує, що досліджених в судовому засіданні доказів не достатньо для задоволення позовних вимог, оскільки долучені позивачем докази не підтверджують наявну у відповідача заборгованість за кредитним договором.
За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
VІ. Розподіл судових витрат.
Виходячи з положень ст.141 ЦПК України судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача.
Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то судові витрати покладаються на позивача.
На підставі наведеного, ст.247,263-265,273,279, 354 ЦПК України, суд
В задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Анатолій КОВАЛЕНКО