28 вересня 2022 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді - Мурашової Н.А.
за участю секретаря - Бойко Л.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,
Ухвалою суду від 12.01.2022р. у справі за вказаним позовом відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 17.05.2022р. підготовче провадження у справі було закрито, справа призначена до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
Представник позивача адвокат Ярошенко О.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. При ухвалення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача МТСБУ в судове засідання не прибув по невідомим суду причинам, про час та місце проведення судового розгляду був повідомлений належним чином, відзив на позов або зустрічний позов не подав.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача відповідно до ст.280 ЦПК України в заочному порядку.
Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову не заперечувала та пояснила, що свою вину в ДТП, де позивач отримав тілесні ушкодження, вона не заперечує. Вона була засуджена за це вироком суду і на даний час повністю відбула призначене покарання. Вироком суду з неї також були стягнуті кошти на відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілим. Частину коштів вона відшкодувала ще перед вироком, частину утримували в колонії. Скільки саме зараз не може повідомити.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.
Судом встановлено, що 19.01.2019р. в м.Запоріжжі сталася ДТП за участю водія транспортного засобу «ВАЗ 2102», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 та пішоходів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Внаслідок зазначеного ДТП пішохід ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів обох кісток правої гомілки в середній її третині зі зміщенням кісткових фрагментів, набряку м`яких тканин в області правої гомілки, закритого перелому лівої лопатки з незначним зміщенням кісткових фрагментів, що у сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що не були небезпечними для життя в момент їх спричинення, але потягли за собою довготривалий розлад здоров`я, більше, ніж 21 день.
Вказані обставини встановлені вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28.01.2020р. (справа №337/1772/19).
Вказаний вирок суду набрав законної сили 28.05.2020р.
Згідно з довідкою про тимчасову втрату непрацездатності (лікування) потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді №338, виданою 17.06.2021р. КНП «Кам`янсько-Дніпровська міська лікарня» Кам`янсько-Дніпровської міської ради Запорізької області, ОСОБА_1 з 19.01.2019р. по 15.02.2019р. перебував на стаціонарному, з 16.02.2019р. по 21.05.2019р. на амбулаторному лікуванні (арк.23).
Згідно з випискою із медичної карти хворого №244, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КУ «Міська лікарня №9» ЗМР з 19.01.2019р. по 15.02.2019р. внаслідок травми в ДТП 19.01.2019р., йому проведені такі операції: 19.01.2019р. остеосинтез стержневим апаратом лівої та правої гомілок,фасгеотомія, 30.01.2019р. демонтаж АЗФ лівої голені, закритий БІОС переламу н/3 лівої гомілки, 05.02.2019р. демонтаж АЗФ правої гомілки, закритий БІОС переламу кісток правої гомілки, остеосинтез медіальної кісточки гвинтом та спицею; мед.лікування амоксиклав, фленокс, кетальгін-лог, налфубин, езолонг, промоцеф, тівортін, серрата, флокса цин, метронідазол (арк..24).
Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК від 29.05.2019р. позивачу ОСОБА_1 первинно встановлена 2 група інвалідності через загальне захворювання внаслідок ДТП на строк до 01.06.2020р. (арк.21).
Згідно з відповіддю КУ «Обласний центр медико-санітарної експертизи» ЗОР №522 від 15.07.2019р. на підставі акту огляду МСЕК №652 від 29.05.2019р. ОСОБА_1 встановлена 2 група інвалідності від загального захворювання. Ступінь втрати професійної працездатності у відсотках не встановлювався у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт настання трудового каліцтва (арк..26).
На момент ДТП позивач ОСОБА_1 не був офіційно працевлаштований.
Також судом встановлено та не спростовано відповідачем та третьою особою, що на момент ДТП у ОСОБА_2 був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів.
02.09.2021р. позивач ОСОБА_1 направив до МТСБУ заяву про виплату страхового відшкодування майнової шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП, зокрема, шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, шкоди, пов`язаної зі стійкою втратою працездатності, та витрат на лікування (арк..18-19).
До вказаної заяви ОСОБА_1 було додано копію паспорта та РНОКПП, копію довідки до акту огляду МСЕК (2 гр. інвалідності), оригінал відповіді МСЕК, оригіналдовідки про тимчасову втрату працездатності, копію довідки про реквізити рахунку заявника, виписку з медичної карти хворого, копію вироку Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28.01.2020р., оригінали чеків на придбання ліків та медичного обладнання на 7 арк.
Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Однак відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники наземних транспортних засобів зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Відповідно до ст.6 вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи
У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до п.23.1 ст.23 вказаного Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є , зокрема, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим.
Відповідно до п.24.1 ст.24 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.
Відповідно до ст.25 Закону у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах:…. для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.
Згідно з п.26.1,26.2 ст.26 Закону шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України.
Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: …. у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; ….
П.35.1 ст.35 Закону передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
До заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності) (п.35.2 ст.35 Закону).
Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою (п. 36.1 ст. 36 Закону).
Відповідно до пп.37.1.4 п.37.1 ст.37 Закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.
У пп. 38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Ст.39 Закону передбачено, що МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до пп.«а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, сукупність наданих сторонами доказів у їх взаємозв`язку, достатності, належності та допустимості, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню.
Так, суд вважає встановленим, що дорожньо-транспортна пригоди 19.01.2019р., внаслідок якої позивач ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, сталася з вини третьої особи ОСОБА_2 .
Вказані обставини встановлені вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28.01.2020р., який набрав законної сили, і відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню при розгляді даної справи, яка стосується цивільно-правової відповідальності за наслідки цих дій.
Також судом встановлено, що через отримані в ДТП тілесні ушкодження позивач ОСОБА_1 перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в період з 19.01.2019р. по 21.05.2019р., тобто в цей період був тимчасово непрацездатний. Під час лікування за медичними рекомендаціями здійснював за власні кошти придбання ліків та медичного обладнання. 29.05.2019р. ОСОБА_1 встановлена 2 група інвалідності на строк до 01.06.2020р., у зв`язку з чим в цей період він мав стійку втрату працездатності.
Вказані обставини підтверджуються наданими позивачем письмовими доказами випискою з історії хвороби, довідкою про тимчасову непрацездатність, довідкою до акту огляду МСЕК, рахунками-фактурою та банківськими чеками, які суд вважає належними, допустимими та достовірними доказами у цій справі.
Жодних доказів, які б спростували вказані обставини, відповідачем суду не надано та судом не встановлено.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу ОСОБА_1 внаслідок ДТП 19.01.2019р. була спричинена шкода здоров`ю, яка полягає у витратах на лікування, неотриманих доходах за час тимчасової та стійкої втрати працездатності.
Суд вважає, що ця шкода відповідно до пп. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає відшкодуванню позивачу ОСОБА_1 саме відповідачем МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, оскільки винувата в ДТП особа - ОСОБА_2 на момент ДТП не мала полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
З метою отримання такого відшкодування позивач ОСОБА_1 направив до МТСБУ відповідну заяву з необхідними додатками. Однак, відповідач МТСБУ листом від 16.09.2021р. відмовив позивачу у виплаті такого відшкодування, посилаючись на те, що вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28.01.2020р. визначена особа ОСОБА_2 , яка зобов`язана відшкодувати заподіяну потерпілій особі шкоду в результаті ДТП.
Суд вважає таку відмову МТСБУ необґрунтованою, оскільки встановлення вироком суду винуватої в ДТП особи жодним чином не впливає на право потерпілої особи отримати страхове відшкодування спричиненої внаслідок ДТП шкоди здоров`ю відповідно до правил Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та обов`язок страховика (у відповідних випадках МТСБУ) здійснити таке відшкодування.
Оскільки ОСОБА_2 на момент ДТП не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, що вона підтвердила під час судового розгляду та відповідачем жодним чином не спростовано, обов`язок з відшкодування шкоди потерпілій особі (здійснення регламентної виплати) покладається саме на МТСБУ, яке після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до винуватої у ДТП особи, яка не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.
При цьому, жодними іншими підставами, передбаченими ст.37 Закону, відповідач МТСБУ свою відмову у здійсненні регламентної виплати позивачу ОСОБА_1 в листі від 16.09.2021р. не мотивував.
Визначаючи розмір шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, суд виходить з того, що на момент ДТП позивач ОСОБА_1 не був офіційно працевлаштований, у зв`язку з чим його дохід за час тимчасової втрати непрацездатності (з 19.01.2019р. по 21.05.2019р.) повинен визначатись відповідно до абзацу першого ч.1 ст.25 Закону у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» на 2019 рік було встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 4173,00грн.
Відповідно до абзацу 2 п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 8 лютого 1995р., який підлягає застосуванню в цій справі, у разі, коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.
Згідно з абзацом 1 п.8 Порядку середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Виходячи з цих правил, середньоденна заробітна плата для визначення регламентної виплати за шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності, розраховується таким чином: 8346,00грн. (дві мінімальні заробітні плати) : 42 (робочі дні за листопад та грудень 2018р., які передували події) = 198,71грн.
Розмір регламентної виплати за шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить: 198,71грн. (середньоденна заробітна плата) х 82 (робочі дні в період тимчасової втрати працездатності) = 16 294,22грн.
Визначаючи розмір шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності, суд виходить з того, що за наслідками ДТП 19.01.2019р. позивачу ОСОБА_1 29.05.2019р. встановлено 2 групу інвалідності. Ступінь втрати працездатності у відсотках не визначався, у зв`язку з тим, що інвалідність настала не внаслідок трудового каліцтва.
Суд погоджується з доводами позивача, що здійснити розрахунок регламентної виплати у відсотках неможливо, внаслідок чого в даному випадку розмір шкоди повинен визначатись відповідно до п.26.2 ст.26 Закону у мінімальному розмірі, тобто 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.
Таким чином, розмір регламентної виплати за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить: 4173,00грн. (мінімальна заробітна плата) х 18 = 75 114,00грн.
Ухвалюючи рішення про стягнення витрат на лікування, суд виходить з того, що у зв`язку з лікуванням потерпілому відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
В даній справі судом достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 внаслідок ДТП 19.01.2019р. отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, в цей же день був доставлений до лікарні, де йому проведено ряд операцій. На стаціонарному лікуванні він перебував з 19.01.2019р. по 15.02.2019р., в подальшому знаходився на амбулаторному лікуванні. Під час стаціонарного лікування він за медичними рекомендаціями придбав за власні кошти ліки та медичне обладнання, необхідне для відновлення здоров`я.
Вказані обставини підтверджуються належними та допустимими доказами випискою з медичної карти хворого №244, в якій вказано діагноз ОСОБА_1 , проведене та призначене йому лікування, медичні рекомендації, а також товарними чеками та квитанціями на оплату ліків та медичного обладнання, перелік яких узгоджується із призначеннями лікарів, зафіксованими у виписці з медичної карти хворого.
Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за вимогу майнового характеру в розмірі, визначеному на підставі пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», а саме 1176,89грн. (117 689,50 грн. :100% х 1%).
Керуючись ст.15,16,22,1166,1187 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,258,259,263-265,280,282 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення складено 04.10.2022р.
Суддя Н.А.Мурашова