Дата документу 25.10.2022 Справа № 2-998/2003
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 2-998/2003 Головуючий у 1 інстанції: Мануйлов Ю.С.
№ 22-ц/807/62/22 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
УХВАЛА

25 жовтня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Дашковської А.В.

секретар: Ільїна Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06 травня 2003 року по справі за позовом ОСОБА_2 , в особі правонаступника ОСОБА_3 , до управління податкової міліції ДПА в Запорізькій області, треті особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в особі правонаступника ОСОБА_1 , про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ

У березні 2003 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до управління податкової міліції ДПА в Запорізькій області, треті особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

В позові зазначала, що відповідно до договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 02.09.1960 року (р.№-11562), земельна ділянка площею 60 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , була виділена її чоловікові ОСОБА_5 та його рідному братові ОСОБА_6 ..

Після підписання договору ОСОБА_5 та ОСОБА_6 почали будівництво 2-х квартирного житлового будинку відповідно до типового проекту за рахунок власних коштів.

У 1985 році будівництво було фактично завершене, проте будинок в експлуатацію забудовниками зданий не був.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 були його діти та дружина.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла дружина ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 помер син ОСОБА_6 ОСОБА_8 .

Донька померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_9 з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталася та вже більше 7 семи років проживає разом зі своєю родиною в США.

Таким чином, її чоловік ОСОБА_5 залишився єдиним спадкоємцем 2 черги за законом після смерті свого брата ОСОБА_6 . Він фактично прийняв в спадщину після свого брата у вигляді будинку за адресою АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 її чоловік ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є вона (дружина) та їх діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які не заперечують проти визнання за нею права власності на житловий будинок. Від спадщини діти відмовилися та не претендують.

31.08.2001 року на підставі її заяви міський виконавчий комітет ухвалив рішення, відповідно до якого затвердив технічну документацію закріплення земельної ділянки площею 0,0707 га. за житловим будинком по АДРЕСА_1 та встановив зовнішні межі фактичного землекористування за вказаною адресою відповідно до плану, а також після оформлення права власності на житловий будинок та господарські споруди, звернутися до міського виконавчого комітету для внесення змін в земельно-кадастрову документацію та переоформлення земельної ділянки.

На підставі викладеного, просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06 травня 2003 року позов задоволено.

Встановлено фактичний вступ ОСОБА_2 в володіння спадковим майном її чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Запоріжжі.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, особа яка не приймала участі в розгляду справи - ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норми процесуального права, просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висноку про закриття апеляційного провадження з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (частина перша статті 352 ЦК України).

Суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося (пункт 3 частини першої статті 362 ЦПК України).

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (пункт 4 частини третьої статті 376 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 2-12341/10 (провадження № 61-6686св21) вказано, що "законодавець визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

З огляду на наведені норми закону право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі в справі, проте ухвалене судом рішення певним чином впливає на їхні права та обов`язки, завдає шкоди, що може виражатися у несприятливих для них наслідках. Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи зачіпає оскаржене судове рішення безпосередньо права та обов`язки заявника, та лише після встановлення таких обставин вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що ухвалене судом першої інстанції рішення не впливає на права та обов`язки заявника - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду".

Отже, у разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

З матеріалів справи вбачається, що апелянта ОСОБА_1 не брала участі у справі, на момент ухвалення оскарженого рішення не відносилася до спадкоємців першої та другої черги, а відтак вона не мала будь-яких прав щодо участі у цій справі і її права в жодному разі не могли бути порушеними.

У разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

Керуючись ст. ст. 374, 362 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06 травня 2003 року про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,- закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 27 жовтня 2022 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

А.В. Дашковська