Справа № 727/4722/22
Провадження № 2/727/1206/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

додаткове

07 листопада 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Заверусі Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

встановив:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 жовтня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн., щомісячно, починаючи з 15 червня 2022 року і до його повноліття. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України представником позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_4 26.10.2022 року до суду було подано докази понесених витрат на професійну правничу допомогу. В судовому засіданні клопотання про розподіл судових витрат представник позивачки підтримала, просила стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати на правову допомогу в сумі 24 300 грн. та відмовити у стягненні витрат на правову допомогу з позивачки на користь відповідача. Зазначила, що на їхню думку, буде справедливим якщо відповідач самостійно оплатить понесені ним судові витрати.

Представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 до суду у відповідності до вимог ч. 8 ст. 141ЦПК України заяву про приєднання до матеріалів справи доказів про розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу. В судовому засіданні представник відповідача просила ухвалити додаткове рішення та стягнути з позивачки на користь відповідача понесені витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 грн. Щодо клопотання представника позивачки про стягнення витрат на професійну правничу допомогу зазначила, що позивачка не подала попереднього розрахунку суми витрат на правничу допомогу, у зв`язку з чим просила відмовити у їх відшкодуванні. Проте, у разі ухвалення рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, просила зменшити розмір витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу до 5533,20 грн., з яких стягненню підлягають 553,32 грн. пропорційно розміру задоволених вимог.

Заслухавши пояснення представника позивачки, представника відповідача, дослідивши рішення суду від 21 жовтня 2022 року та матеріали справи, суд вважає, що вимоги представника позивачки є частково обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення та вимоги представника відповідача є частково обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст.270 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на правничу допомогу можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю виконаної роботи. Такі висновки відповідають правовим позиціям Верховного Суду у справі № 910/16803/19 (постанова від 19.07.2021) та Великої Палати Верховного Суду у справі 755/9215/15-ц (постанова від 19.02.2020).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджується: договором №01-06/10-2022 про надання адвокатської правової допомоги від 01.06.2022 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с. 181), актом виконаних робіт (послуг) №1-21/09-2022 від 24 жовтня 2022 року (а.с. 186) та квитанцією від 24 жовтня 2022 року на суму 24 300 грн. (а.с. 185).

Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 року в справі №362/3912/18.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що стороною позивача відповідно до ч.1-2 ст. 134 ЦПК України, не подано до позовної заяви попереднього розрахунку суми витрат на правничу допомогу, а тому у їх відшкодуванні необхідно відмовити. Оскільки аналіз частини другої статті 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні судових витрат.

Такий правовий висновок сформульований у постанові КЦС від 12.10.2022 року №725/42/21-ц (61-1257св22).

Однак, суд вважає, що судові витрати ОСОБА_1 на оплату послуг правничої допомоги є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг. Заявлений адвокатом розмір правничої допомоги не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. При визначенні розміру правничої допомоги необхідно враховувати також те, що при подачі позовної заяви представником позивача було сформовано дві позовних вимоги, в подальшому під однієї з них сторона відмовилась. За таких обставин, суд не може враховувати час витрачений на обґрунтування даної позовної вимоги адвокатом при вирішенні питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, оскільки згідно з ч.3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Крім того, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 в акті виконаних робіт зазначила розмір гонорару за представництво в судовому засіданні 26 липня, 22 вересня 2022 року у розмірі 4150 грн. та 27 вересня 2022 року 4000 грн. В матеріалах справи міститься заява адвоката Куцак О.М. від 26.07.2022 року про перенесення слухання у справі, призначеній на 09-00 26.07.2022 року через її хворобу. А 26.07.2022 року судове засідання було відкладено через неявку сторін. Судом частково задоволено позов ОСОБА_1 , а тому стягненню підлягають витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат та стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000 грн.

Що стосується стягнення витрат на професійну правничу допомогу понесених відповідачем ОСОБА_2 слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 поніс витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджується: договором про надання професійної правничої допомоги від 07.07.2022 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с. 36), актом приймання-передачі наданих послуг №1 від 12.07.2022 року (а.с. 170), актом приймання-передачі наданих послуг №2 від 21.10.2022 року (а.с. 172) та квитанціями від 12.07.2022 року, 21.10.2022 року на суму 10 000 грн. (а.с. 171, 173).

Стороною позивачки 03.11.2022 року було подано клопотання про відмову у стягненні витрат на правову допомогу.

Представником відповідача у передбаченому ЦПК порядку надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, проте, враховуючи достатність та відповідність розміру витрат на правову допомогу характеру спірних правовідносин, принципи співмірності та розумності судових витрат, співвідношення заявлених позивачем вимог та задоволених, суд вважає за необхідне частково задовільнити заяву представника відповідача та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4000 гривень витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 до судові витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

З повним рішенням суду особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитись 11 листопада 2022 року.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 30 днів з дня проголошення рішення до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: