ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/239/22Головуючий у 1-й інстанції Мочальська В.М.
Провадження № 22-ц/817/666/22 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Дикун С. І.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

сторін та представника апелянта ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 19 травня 2022 року (ухвалене суддею Мочальською В.М., повний текст складено 24 травня 2022 року) у цивільній справі №601/239/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів, про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 про звільнення його від сплати аліментів та стягнення аліментів.

Позов обґрунтовував тим, що шлюб між ним та відповідачкою розірвано. Нотаріально посвідченим договором між сторонами від 07 вересня 2021 року було визначено місце проживання двох їхніх малолітніх дітей за місцем проживання відповідачки. Однак, з жовтня 2021 року малолітня дочка ОСОБА_4 постійно проживає з ним по АДРЕСА_1 , а малолітній син ОСОБА_5 проживає з ним чотири дні на тиждень. Він повністю утримує дочку, несе більшу частину матеріальних витрат по утриманню сина, власним коштом возив дітей на оздоровлення в Єгипет, а тому на його думку відповідачка втратила право на отримання аліментів. На підставі наведеного просив звільнити його від сплати аліментів, які стягуються на користь відповідачки, в той же час стягувати з ОСОБА_3 на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини частини з усіх видів її заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 січня 2022 року і до досягнення нею повноліття.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 19 травня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

Звертає увагу, що факт проживання дитини з батьком (дочки) за адресою АДРЕСА_1 підтвердила дочка ОСОБА_6 безпосередньо в судовому засіданні, однак суд першої інстанції у своєму рішенні це не описав.

Посилається як на докази підтвердження факту проживання дочки із батьком 1) на акт обстеження умов проживання ОСОБА_2 № 15/02, згідно якого за адресою: АДРЕСА_1 проживають і мають постійне місце реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (дочка). На момент обстеження, ОСОБА_7 була вдома, малювала. З її слів їй краще проживати з татом, який відвозить її до мами коли та забажає. Батько виконує всі покладені на нього обов`язки. Дитина забезпечена всім необхідним (має окрему кімнату, є місце для сну, ігри для розвитку, одяг, взуття); 2) на акти про встановлення фактів, згідно яких депутати Кременецької міської ради ОСОБА_8 02 червня 2022 року та ОСОБА_9 09 червня 2022 року проводили обстеження факту проживання дітей за адресою: АДРЕСА_1 та згідно якого під час обстеження обоє дітей ОСОБА_2 перебували за даною адресою; 3) на акт обстеження по факту проживання особи на території міста Кременця від 22 травня 2022 року, згідно якого депутати Кременецької міської ради ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , провели обстеження та встановили, що за вищезазначеною адресою з батьком проживають: дочка ОСОБА_4 (з 2016 року постійно), син ОСОБА_5 (4 дні на тиждень від народження); 4) довідкою виданою директором Волинського ліцею імені Нестора Літописця Кременецької міської ради від 20 січня 2022 року №01-23/4, згідно якої ОСОБА_4 навчається у другому класі, проживає з батьком, який приводить доньку в заклад освіти та забирає її з закладу освіту, постійно цікавиться її вихованням та навчанням; 5) витягом №72 про зареєстрованих осіб від 26 січня 2022 року.

Вказує на те, що договором щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 07 вересня 2021 року, яким визначено місце проживання дітей з мамою, не констатовано фактичне їх проживання.

Апелянтом в апеляційній скарзі заявлено клопотання про допит свідків, які могли б підтвердити що діти проживають з позивачем. В задоволенні клопотання судом апеляційної інстанції відмовлено, оскільки відповідач дала пояснення щодо місця проживання дітей з позивачем.

В судовому засіданні апелянт апеляційну скаргу підтримав та додатково пояснив, що з жовтня 2021 року дочка проживає з ним, він купляє їй необхідний одяг, водить в школу, а коли навчання в режимі онлайн то дочка сидить з ним на роботі (він працює у службі в справах сім`ї та молоді). Дочка не бажає проживати з матір`ю. Сина він забирає з садочку згідно договору та на наступний день заводить в садок і забирає на вихідні дні.

ОСОБА_3 пояснила, що нотаріально посвідченого договору про визначення місця проживання дітей та участі у їх вихованні позивач дотримувався близько двох місяців. Потім позивач всупереч її волі став залишати дітей ночувати в себе, а привозив їх на день, так як вона ніде не працює, син не ходив у садок, а дочка навчалась в режимі онлайн і вона з нею займалась. Позивач привозив дітей зранку коли їхав на роботу а забирав ввечері . Після подачі позову позивач став привозити лише сина, бо він маленький і з ним не цікаво, а дочку закривав саму у квартирі і вона не виходила на навчання у режимі онлайн, яке відбувалось у зв`язку з карантином та воєнними діями. Дочка сидить весь повний робочий день в квартирі сама в той час коли позивач на роботі, а не з позивачем на роботі, він спеціально не дає їй дочки у зв`язку з тим що подав даний позов обґрунтовуючи тим що діти живуть з ним. З липня 2022 року син почав ходити в садок, а до цього був з нею. За таких обставин вона звернулась з позовом про визначення місця проживання дітей в судовому порядку, оскільки договір про визначення місця проживання дітей позивачем не виконується. Вона купляє дітям одяг, (коли діти йдуть до батька в одязі який купила вона то вона повертає куплений ним одяг) купила мобільний телефон, велосипед та всі необхідні речі. Позивач заблокував її номер і тому вона не може подзвонити до дочки і до нього, лише він дзвонить до неї коли йому вважає за необхідне.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно свідоцтв про народження дітей.

На підставі судового наказу позивач сплачує аламенти на утримання двох дітей.

Згідно довідки відділу у справах сім`ї, молоді та спорту Кременецької міської ради № 01-09/13 від 26 січня 2022 року за постановою від 08 квітня 2021 року ВП №64885383, виданою Кременецьким міськрайонним відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) за період з 01 квітня 2021 року по 31 січня 2022 утримано 1/3 частину доходу в розмірі 42358,67 грн.

Згідно довідки директора Волинського ліцею імені Нестора Літописця Кременецької міської ради Тернопільської області № 01-23/4 від 20 січня 2022 року ОСОБА_4 навчається у 2 класі, проживає з батьком. Батько ОСОБА_2 приводить та забирає доньку в заклад освіти, постійно цікавиться вихованням та навчанням дитини.

В договорі між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, який посвідчено приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Фаїз Н.П. 07 вересня 2021 року позивач та відповідачка домовилися про місце проживання та утримання спільних малолітніх дітей, а саме дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та про порядок здійснення батьківських прав матір`ю та батьком, який проживатиме окремо від дітей. Місцем проживання дітей батьки визначили місце проживання матері за адресою:

АДРЕСА_2 витягу №72 про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку осіб, виданого відділом «Центр надання адміністративних послуг» 26 січня 2022 року сторони та їх малолітні діти зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно договору №б/н на туристичне обслуговування від 13 вересня 2021 року ОСОБА_2 разом з малолітніми дітьми за власні кошти здійснив туристичну подорож у Єгипет з 13 вересня 2021 року по 20 вересня 2021 року.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

У відповідності до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Судом встановлено, що в договорі щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, який посвідчено приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Фаїз Н.П. 07 вересня 2021 року позивач та відповідачка домовилися про місце проживання та утримання спільних малолітніх дітей, а саме дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та про порядок здійснення батьківських прав матір`ю та батьком, який проживатиме окремо від дітей. Місцем проживання дітей батьки визначили місце проживання матері за адресою: АДРЕСА_2 . Також сторони обумовили дні та години побачень позивача з дітьми (а.с.5). Вказаний договір сторонами не розірваний та зміни в нього не вносились.

В матеріалах справи не міститься та позивачем не надано жодної інформації, яка б вказувала на те, що останній звертався в орган опіки та піклування чи суд для вирішення питання щодо проживання з ним його малолітніх дітей, з огляду на наявний укладений між сторонами договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини. Відсутні докази, що відповідачка добровільно надала згоду на проживання дочки з позивачем.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що умови договору позивачем виконувались близько двох місяців після його укладення та продовжували виконуватись щодо сина ОСОБА_12 , а щодо дочки ОСОБА_13 ні, у зв`язку з чим відповідачка звернулась з позовом про визначення місця проживання дітей з нею судом. Вказаний спір ще не вирішений. Як стверджує відповідач, що позивач не дає їй дітей, заблокував її в телефоні. Також в судовому засіданні на підставі пояснень сторін встановлено, що відповідач купляє речі дітям, оплачує витрати пов`язані з їх перебуванням у навчальних закладах.

Отже доводи позивача про те, що він повністю утримує дітей, зокрема ОСОБА_14 не знайшли свого підтвердження.

Наведене свідчить про те, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання дітей і справа перебуває на розгляді в суді.

Враховуючи все вищенаведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та не вбачає підстав для скасування рішення суду з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Доводи апелянта на те, що суд не врахував пояснень малолітньої ОСОБА_13 не заслуговують уваги суду, оскільки суд надав їм оцінку в сукупності з поясненнями допитаного свідка ОСОБА_15 , довідкою навчального закладу та довідкою про місце реєстрації дітей.

Посилання в апеляційній скарзі на акти , які підтверджують факт проживання дітей сторін з позивачем складені після постановлення оскаржуваного рішення і не мають правового значення для вирішення справи з наведених вище мотивів.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 389, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 19 травня 2022 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 жовтня 2022 року.

Головуюча: Бершадська Г.В.

Судді: Гірський Б.О.

Дикун С.І.