Справа № 453/336/21 Головуючий у 1 інстанції: Ясінський Ю.Є.
Провадження № 22-ц/811/1384/22 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Цьони С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк», на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 07 лютого 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваним рішенням задоволено позов ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (в подальшому «Банк», «відповідач»).

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, який вчинено 21 січня 2021 року та зареєстровано в реєстрі за №95 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарасом Володимировичем, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості на загальну суму 114 532 грн. 11 коп.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_2 12 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 1 362 грн. сплаченого судового збору (а.с. 161-165).

Дане рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача 12 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу оскаржив представник відповідача.

Апелянт просить рішення суду в оскаржуваній частині скасувати, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та на порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу, стягнутий судом (12 000 грн.), вважає «неспівмірним із складністю (даної) справи», «обсягом виконаних робіт та наданих послуг» (а.с. 177-183).

Сторони спору, будучи своєчасно (21.07.2022 року) належним чином повідомленими про апеляційний розгляд справи 03.10.2022 року (а.с. 192-204), в судове засідання не з`явилися, явку своїх представників не забезпечили і про причини такої неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи на підставі наявних у ній даних та доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77);

- витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина 3 статті 133);

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частини 1-3 статті 137);

- суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137);

- обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137);

- розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо) (частина 8 статті 141).

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги (або обов`язку такої оплати; п.1 ч.2 статті 137 ЦПК).

Представником позивача в обґрунтування вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім витрат на професійну правничу допомогу було подано до місцевого суду квитанцію про сплату позивачем 12 000 грн. гонорару за надання правової допомоги, Договір про надання правової допомоги від 23.02.2021 року, Додаткову угоду № 1 від 17.11.2021 року до згаданого договору, Акт наданих послуг від 17.11.2021 року (а.с. 127-135).

Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:

(1) Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);

(2) За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

(3) Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

(6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності ввід конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Вище наведена правова позиція знайшла своє відображення у додатковій постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18.

В той же час, у самому тексті вищезгаданого Договору про надання правової допомоги від 23.02.2021 року відсутні умови (пункти) щодо порядку та форми розрахунку адвокатського гонорару та лише зазначається, що «розмір гонорару встановлюється в додатковій угоді» (а.с. 129-133).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: відсутність розрахунку таких витрат може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Однак, вищезгаданий Акт надання послуг від 17.11.2021 року також не містить розрахунку витрат на правову допомогу.

Подані відповідачем (Банком) до суду Письмові пояснення містять розгорнуті заперечення щодо заявленої позивачем суми витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 144-146), які позивачем не спростовані і яким судом не дано жодної оцінки.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів констатує, що оскільки відсутня об`єктивна можливість пересвідчитись щодо домовленості між адвокатом Горохом В.В. та його клієнтом, позивачем ОСОБА_2 , щодо розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару, враховуючи заперечення іншої сторони (Банку), суд вважає за необхідне зменшити заявлені до відшкодування судові витрати на професійну правничу допомогу, виходячи з наступного.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на те, що ціна наданих адвокатом послуг не була узгоджена між сторонами шляхом внесення відповідних пунктів в умови договору і матеріали справи не містить розрахунку витрат на правову допомогу, колегія суддів приходить до висновку про те, що з урахуванням складності даної справи, обсягу виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та критерію розумності розміру витрат на професійну правничу допомогу розмір цих витрат, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, слід зменшити з 12 000 грн. до 6 000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 3 і 4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк», частково задовольнити.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 07 лютого 2022 року в частині вирішення питання розподілу між сторонами витрат на професійну правничу допомогу змінити, зменшивши розмір витрат на професійну правничу допомогу, який 3, 4підлягає до стягнення з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_2 , з 12 000 грн. до 6 000 (шести тисяч) грн.

В решті рішення Сколівського районного суду Львівської області від 07 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 03 жовтня 2022 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.