Єдиний унікальний номер (справа №) 216/4171/22
Номер провадження у суді 2/216/2455/22
УХВАЛА

іменем України

13 жовтня 2022 року місто Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Центрально-міського відділу ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа ТОВ «Кей-колект» про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

05.10.2022 року до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Центрально-міського відділу ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа ТОВ «Кей-колект» про зняття арешту з майна.

Як вбачається із змісту позовної заяви, 12.08.2013 року постановою Центрально-міського відділу ДВС Криворізького міського управляння юстиції накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 , який зареєстровано до реєстру речових прав та їх обтяжень індексний номер 6034031 від 19.09.2013 року.

Окрім того, 11.11.2015 року постановою Центрально-міського відділу ДВС Криворізького міського управляння юстиції накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 , який зареєстровано до реєстру речових прав та їх обтяжень індексний номер 26421892 від 24.11.2015 року.

Вказані арешти позивач просить зняти.

Як вбачається з відповіді Центрально-міського відділу ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 30.06.2022 року, яка долучена до позовної заяви, зазначені обтяження були накладені під час виконання виконавчого листа від 19.02.2013р. № 2-1747/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-колект» боргу.

Як вбачається з Єдиного Державного реєстру судових рішень, рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 липня 2012 року було задоволено позов ТОВ «Кей-колект» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по кредитному договору. В подальшому рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2013 року, вказане рішення було змінено в частині порядку стягнення заборгованості, а саме: стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» заборгованість по кредитному договору, що виникла станом на 19.04.2011 р. у розмірі 1 539 390 грн. 59 коп., стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей -Колект» сплачене державне мито в сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

З викладеного вбачається, що позивач ОСОБА_1 є стороною виконавчого провадження, оскільки являється боржником.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження

і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах,

у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише

з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців

у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні в рамках якого накладений арешт, він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Схожі правові висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19), у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19), у постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 24 червня 2021 року у справі № 127/11276/20 (провадження № 61-882св21), від 08 вересня 2021 року у справі № 369/3757/20 (провадження № 61-3588св21), від 01 грудня 2021 року у справі № 201/6486/20 (провадження № 61-19066св20), від 19 січня 2022 року у справі № 577/4541/20 (провадження № 61-8240св21), підстав відступити від зазначених висновків суд не встановив.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (позовного провадження), а питання про зняття арешту з майна повинно вирішуватись за скаргою, поданою у порядку, визначеному розділом VII ЦПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Позовна заява ОСОБА_1 про зняття арешту з майна підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, отже у відкритті провадження слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 186, 448 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрально-міського відділу ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції третя особа ТОВ «Кей-колект» про зняття арешту з майна - відмовити.

Роз`яснити позивачу, що він в праві звернутися до суду зі скаргою на дії державного виконавця в порядку визначеному Розділом VII ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Цимбалістенко