Справа № 463/4668/17 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/811/4006/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Крайник Н.П., Ванівського О.М.,

без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Адвокатського бюро «Маринушкін і Партнери» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 21 вересня 2021 року у справі за позовом Адвокатського бюро «Маринушкін і Партнери» до ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу,-

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення витрат на правову допомогу за договором №64/2017 від 15 березня 2017 року (з врахуванням збільшення та зменшення позивачем позовних вимог) в розмірі 33 233,33 грн. та пені.

Позов мотивує тим, що 15 березня 2017 року між позивачем АБ «Арсен Маринушкіна» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги №64/02017, відповідно до якого позивач взяв на себе зобов`язання щодо самостійно організації виконання умов договору у частині взятих обов`язків за допомогою залучених адвокатів, спеціалістів, юристів та інших працівників Бюро.

На виконання вимог пункту 4.1 цього Договору між позивачем та відповідачем укладено відповідний акт узгодження розміру гонорару, що є Додатком №1 до цього Договору, в якому було визначено порядок оплати, зокрема відповідач взяв на себе обов`язок сплатити гонорар на корись Бюро протягом 5 днів після включення відповідача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом ПАТ «Златобанк» (як на підставі судового рішення так і позасудовому порядку сума гонорару є фіксованою та складає 33 333 гривні).

Бюро проведена позасудова роботи (листування, зустрічі, переговори, збір даних), яка направлена на включення відповідача до переліку вкладників які мають право на відшкодування коштів за вкладом ПАТ «Златобанк» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за результатом якої відповідачу було виплачену суму відшкодування. Отже у відповідач виник обов`язок виплатити узгоджений гонорар, що є фіксованим у розмірі 33 333,33 гривень. Позивач звертався до відповідача щодо виплати гонорару, проте таке звернення залишено без належного реагування, а тому змушений звернутись до суду.

На підстав положень ст.ст.26, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також ст.ст. 627, 903 ЦК України, просить стягнути вказану суму з відповідача.

Окрім цього, відповідно до пункту 5.3 цього Договору за невчасну оплату, Клієнт сплачує неустойку (пеню) в розмірі 1% від суми передбачуваного до оплати або частково оплаченого гонорару з урахуванням індексу інфляції за кожен день прострочки оплати. Нарахування пені відбувається на наступний день після спливу терміну оплати визначений в Акті узгодження розміру гонорару (Додаток №1), отже за кожен день затримки виплати гонорару відповідачем повинен сплатити на користь позивача пеню у розмірі 333,33 гривні.

Враховуючи, що відповідача включено до Переліку вкладників та виплачено кошти 18.07.2017 року, строк оплати гонорару сплив 24.07.2017 року, тобто затримка відбулася в період з 18.07.2017 по 11.09.2017 року - 51 календарних днів, та складає 16 999,83 грн.

Зважаючи на те, у відповідності з умовами договору позивачем в позасудовому порядку досягнуто результату щодо включення відповідача до Переліку вкладників на відшкодування вкладу в ПАТ «Златобанк», договір про надання правової допомоги укладався за взаємною згодою і з вільним волевиявленням сторін, друга сторона підписуючи його, погодилася з умовами сплати і розміром гонорару адвоката, угода недійсною у встановленому законом порядку не визнавалася, питання про її розірвання не порушувалося і умови не оскаржувалися сума гонорару підлягає стягнення з відповідача.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 21 вересня 2021 року в задоволенні позову Адвокатського бюро «Маринушкін і Партнери» до ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу за договором №64/2017 від 15 березня 2017 року в розмірі 33 233,33 грн. та пені - відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду 10 листопада 2021 року оскаржило Адвокатського бюро «Маринушкін і Партнери». Вважає рішення суду незаконним та необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Звертає увагу на безпідставність висновку суду про те, що відповідач не підписував договору з позивачем. Зазначає про наявність усіх анкетних даних у договорі підписаному з відповідачем, а також наявність підписаного акту узгодження розміру гонорару за договором №64/2017 від 15 березня 2017 року. Стверджує, що факт підписання спірного правочину позивачем доведено, а відповідачем не спростовано. Також зазначає про наявність в матеріалах справи доказів щодо здійснення відповідачем 09.01.2019 року платежу на виконання умов договору в розмірі 100 грн, що виключає можливість вважати, що договір є неукладеним. В апеляційній скарзі скаржник просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 21 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 02 червня 2022 року, є дата складення повного судового рішення 13 червня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Адвокатського бюро «Маринушкін і Партнери» до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Адвокатського бюро «Маринушкін і Партнери» до ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу, суд виходив з тих обставин, що відповідач договір із Адвокатським бюро «Арсен Маринушкіна» про надання правової допомоги не укладав, повноважень на ведення переговорів з приводу можливого представництва інтересів відповідача позивачем Адвокатським бюро нікому не надавав і жодних доказів того, що інша особа, а саме дочка відповідача мала належні повноваження на представлення інтересів відповідача у переговорах з приводу укладення договору про надання правової допомоги в її інтересах позивачем не надано. Окрім цього, суд прийшов до висновку, що поступленням на рахунок позивача коштів в сумі 100 грн. не є підставою для визнання наявності договірних зобов`язань, оскільки жодних об`єктивних доказів сплати таких саме відповідачем суду не надано, а сама відповідач сплату таких заперечує.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач мотивує свої вимоги тим, що 15 березня 2017 року між позивачем - АБ «Арсен Маринушкіна» та відповідачем - ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги №64/02017. Відповідно до предмету договору позивач взяв на себе зобов`язання щодо самостійно організації виконання умов договору у частині взятих обов`язків за допомогою залучених адвокатів, спеціалістів, юристів та інших працівників Бюро.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач долучив до позову копію договору №64/2017 від 15 березня 2017 року про надання правової допомоги та акт узгодження розміру гонорару за договором №64/2017 від 15 березня 2017 року про надання правової допомоги, на яких міститься підпис від імені ОСОБА_1 .

В той же час, встановлено, що позивач не спілкувався із відповідачем з приводу надання правової допомоги та укладення вказаного договору, не узгоджував з відповідачем розмір гонорару та не передавав особисто для підпису вказаний договір. Представник позивача визнав, що по питанню надання правової допомоги до Адвокатського бюро звернулася дочка відповідача - ОСОБА_2 (дівоче прізвище- ОСОБА_3 ). Саме вона супроводжувала укладення договору, передавала та отримувала всі документи для батька і повернула після підписання договір до Адвокатського об`єднання, при цьому доручення на представлення інтересів батька вона не надавала.

Відповідач в суді першої інстанції вказав, що ніколи за правовою допомогою до позивача не звертався, не уповноважував дочку вести від його імені переговори і укладати договір про надання правової допомоги, про надання такої Адвокатським бюро «Арсен Маринушкіна» йому нічого не відомо.

Згідно з положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно норм ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1,3-4 статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах.

Статтею 237 ЦК України визначено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Колегія суддів вважає не доведеним з сторони позивача, що спірний правочин укладено з відповідачем, оскільки останній фактично не звертався до позивача з приводу надання йому правової допомоги, оскільки як сам позивач визнав, на прохання дочки відповідача, йому надавалися юридичні послуги.

Суд першої інстанції правильно звернув увагу на відсутність доказів в підтвердження того, що дочка відповідача ОСОБА_4 , була уповноважена своїм батьком для вирішення питання щодо укладення правочину про представництво інтересів відповідача позивачем.

Оскільки відповідач договір із Адвокатським бюро «Арсен Маринушкіна» про надання правової допомоги не укладав, повноважень на ведення переговорів з приводу можливого представництва інтересів відповідача позивачем Адвокатським бюро нікому не надавав і жодних доказів того, що інша особа, а саме дочка відповідача мала належні повноваження на представлення інтересів відповідача у переговорах з приводу укладення договору про надання правової допомоги в її інтересах позивачем не надано, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Щодо покликання позивача про здійснення відповідачем 09 січня 2019 року оплати на виконання умов спірного правочину в розмірі 100 грн., колегія судді не приймає як визнання останнім спірного правочину, за наявності існуючого спору та заперечення з сторони відповідача про здійснення такої оплати.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги Адвокатського бюро «Маринушкін і Партнери» висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Личаківського районного суду м. Львова від 21 вересня 2021 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Адвокатського бюро «Маринушкін і Партнери» - залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 21 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 13 червня 2022 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.П. Крайник