Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2732/21
Провадження 6/711/139/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого - судді Демчика Р.В.,

при секретарі - Юрченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Черкаси заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Алголь» про відстрочення виконання рішення суду,-

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Алголь» звернулося до суду із заявою про відстрочення виконання рішення суду, в якій просить: відстрочити виконання рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси року по справі №711/2732/21 до 15 липня 2023 року.

В обґрунтування своєї заяви заявник вказав, що Черкаський апеляційний суд 28 липня 2022 року у справі №711/2732/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алголь» постановив:

-апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково;

-рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 16 лютого 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення;

-стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алголь» на користь ОСОБА_1 кошти сплачені за надані туристичні послуги у розмірі 58 919.25 гривень та в дохід держави судовий збір у розмірі 562.44 грн.

Постанова набрала законної сили з дня їх прийняття.

Також заявник зазначив, що у випадку відкриття виконавчого провадження відповідачу одномоментно необхідно буде сплатити на користь позивача вказану суму. Несплата вказаної суми призведе до примусового виконання рішення суду і стягнення додаткового 10% виконавчого збору.

Заявник просив врахувати, що виключним видом діяльності ТзОВ «Алголь» відповідно до Статуту та Закону України «Про туризм» є Туроператорська діяльність. То ж з 24 лютого 2022 року, з моменту початку широкомасштабного вторгнення Росії в України, ТзОВ «Алголь» призупинило свою діяльність, не здійснювало та не здійснює її на даний момент, а також не отримувало жодних доходів у зазначений період.

Також звернув увагу суду, що станом на 24 лютого 2022 року залишки коштів на розрахункових рахунках ТзОВ «Алголь» ставили: 295450.66 грн в АТ КБ «Приватбанк; 18 723.60 грн. в АТ «Кредобанк». Станом на 15 вересня 2022 року залишки коштів на розрахункових рахунках ТзОВ «Алголь» ставили: 851.44 грн. в АБїТ КБ «Приватбанк»; 0.00 грн. в АТ «Кредобанк».

Також заявник просив врахувати, що ТзОВ «Алголь» зобов`язане сплатити на користь позивача ОСОБА_1 58919.25 грн. та в дохід держави судовий збір в розмірі 562.44 грн., однак враховуючи вище обставини не буде мати змоги в короткий строк виконати рішення суду, а в разі примусового виконання рішення суду, державним виконавцем буде розпочато виконавче провадження, наслідком чого буде накладення арешту на банківськи рахунки та майно Товариства, що в свою чергу призведе до повного зупинення його господарської діяльності, відповідно, початку процедури банкрутства.

Заявник зазначив, що ТзОВ «Алголь» готове добровільно виконати рішення суду. а тому просить суд відстрочити його виконання до 15 липня 2023 року. Вважає, що вказаний строк дасть можливість ТзОВ «Алголь» повністю сплатити заборгованість перед позивачем.

Просить відстрочити виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.02.2022 року по справі №711/2732/21 до 15 липня 2023 року.

Учасники в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 16 лютого 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алголь», третя особа: ФОП ОСОБА_2 , Туристична агенція «Магнолія» про стягнення грошових коштів відмовлено.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 28 липня 2022 року вищевказане рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, відповідно до якого позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенні частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алголь» на користь ОСОБА_1 кошти сплачені за не надані туристичні послуги у розмірі 58 919.25 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алголь» в дохід держави судовий збір у розмірі 562,44 грн. Постанова набрала законної сили 28 липня 2022 року.

Так, статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Аналогічні положення містяться й в ч.1 ст. 18 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ч.ч.1,3,4,5 ст.435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

В пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконані провадження» роз`яснено, що при вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Необхідно враховувати, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 р. № 11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі „Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права (див. рішення у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії», № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, „легітимні сподівання на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить „майно цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 р.), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація „потерпілій стороні за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як «потерпілої сторони»; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Водночас, на державу покладено позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 р. у справі «Чижов проти України», заява № 6962/02). За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції («Корнілов та інші проти України», заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003 р.).

З огляду на вищевикладене, запроваджений процесуальними нормами права механізм розстрочення або відстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду виконання ухваленого судом рішення, при цьому винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Відтак, особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду у даній справі.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України 5-рп/2013 від 26.06.2013, до обставин, що ускладнюють виконання судового рішення належать хвороба боржника або членів його сім`ї, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи - боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зазначає, що заявником, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження існування виняткових обставин, які є підставами для відстрочення виконання рішення суду. Єдиний доказ, який надано відповідачем до заяви є заключна виписка за період з 24.02.2022 року по 15.09.2022 року та виписки по рахунку за період з 24.02.2022 року по 15.09.2022 року.

Суд відзначає, що відповідачем не доведено факту відсутності у нього коштів, необхідних для погашення заборгованості згідно з рішенням Черкаського апеляційного суду. При цьому, наявність кредиторської заборгованості є результатом провадження господарської діяльності відповідачем, як самостійним суб`єктом господарювання, а тому вказані вище обставини не є самостійними та достатніми підставами для відстрочки виконання судового рішення.

Отже, у суду відсутні правові підстави для задоволення заяви боржника та відстрочити виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 18,81,260,435 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконані провадження», суд, -

постановив:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Алголь» про відстрочення виконання рішення суду відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: Р. В. Демчик