печерський районний суд міста києва
Справа № 757/442/19-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

секретар судового засідання Габрись О.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» про стягнення коштів,

представник позивача - ОСОБА_6

представник відповідача: Кахраманов Р.Н.

В С Т А Н О В И В :

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк», відповідно до якого, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 04.05.2020 р. (т. 2 а.с. 5-12), просив стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на його користь:

-за банківським вкладом № НОМЕР_1 грошові кошти у розмiрi 18 033,53 доларів США, відсотки за користування вкладом у розмірі 8 634,13 доларів США, 3% річних 1 570,11 доларів США, пеню у розмірі 15 504 133,29 грн.;

-за банківським вкладом № НОМЕР_2 грошові кошти у розмірі 18 029,35 доларів США, відсотки за користування вкладом у розмірі 8 510,59 доларів США, 3% річних 1 570,03 доларів США, пеню у розмірі 15 503 351,71 грн.;

-за банківським вкладом № НОМЕР_3 грошові кошти у розмірі 18 025,15 доларів США, відсотки за користування вкладом у розмірі 8 638,56 доларів США, 3% річних 1570,03 доларів США, пеню у розмірі 15 503 344,94 грн.;

-за банківським вкладом № НОМЕР_4 грошові кошти у розмірі 55 612,79 грн., відсотки за користування вкладом у розмірі 57 783,76 грн., 3% річних 16 932,59 грн., пеню у розмірі 6 180 394,37 грн.

Ухвалою суду від 10.01.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 12.02.2019 р. (т. 1 а.с. 52).

06.03.2019 р. від представника відповідача Куценка О.В надійшов відзив на позов (т. 1 а.с. 56-63), в якому просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що відокремлений підрозділ АТ «КБ «Приватбанк» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність після окупації АРК та міста Севастополя, доступ до первинних документів (у тому числі оригіналів договорів та касових документів) клієнтів Кримського РУ ПАТ КБ «Приватбанк» на даний час є обмеженим. Позивач не надав доказів укладення договорів та внесення грошових коштів на рахунок у банку. Вказав, що відповідно до витягу з протоколу Комітету управління активами і пасивами банку від 25.04.2017 р. з 04.05 .2017 р. було змінено відсоткові ставки по депозитах фізичних осіб в національній та іноземній валюті - рахунок «До запитання» - у розмірі 0,01 % річних, а отже надані позивачем розрахунки відсотків за вкладами є неправильними, оскільки відсотки за період після розірвання договорів банківського вкладу мають розраховуватися за відсотковою ставкою по вкладу «До запитання». Окрім цього, представник зазначає, що 02.04.2014 р. було прийнято Федеральний Закон РФ № 39-Ф3 «Про захист інтересів фізичних осіб, що мають вклади в банках та відокремлених структурних підрозділах банків, зареєстрованих та (чи) діючих на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя». Метою цього Закону є забезпечення захисту інтересів фізичних осіб, що мають вклади в банках та відокремлених структурних підрозділах банків, що зареєстровані та (чи) діють на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя станом на 16 березня 2014 року. Відповідно до ст. 4 цього Закону, Державна корпорація «Агентство з страхування вкладів» (далі - Агентство) заснувало Агента у формі автономної некомерційної організації (АНО) з метою реалізації цього Федерального закону, передає йому майно, видає щодо Агента розпорядчі акти та здійснює інші повноваження, що передбачені цим Федеральним законом. Центральним Банком Росії було прийнято рішення № РН-ЗЗ/І від 21.04.2014 року про припинення з 21 квітня 2014 року діяльності відокремлених структурних підрозділів ПАТ КБ «Приватбанк» на території Республіки Крим і на території міста федерального значення Севастополя. Вказане було підставами для придбання автономною некомерційною організацією «Фонд захисту вкладників» прав (вимог) по зобов`язанням банків і здійснення компенсаційних виплат у порядку, встановленому статтями 7 та 9 Федерального Закону від 2 квітня 2014 року № 39-Ф3. Згідно зі ст.7 Федерального Закону № 39-Ф3 Банком Росії направлено на адресу АНО «ФЗВ» повідомлення про виникнення підстав для придбання АНО «ФЗВ» прав (вимог) по вкладам, що розміщені в структурних підрозділах банків. Таким чином, АНО «ФЗВ» законодавством РФ було призначено та АНО «ФЗВ» взяв на себе зобов`язання здійснювати компенсаційні виплати, у ТОМУ числі клієнтам Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк» поза волею відповідача. Відповідно до систематичних повідомлень, що розміщував АНО «ФЗВ» на своєму офіційному сайті - http://fzvklad.ru/- АНО «ФЗВ» замінив ПАТ КБ «Приватбанк» за всіма зобов`язаннями відповідача, що укладалися працівниками Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк» - не лише депозитними, але і за орендними, кредитними та т.і. Так, на сайті було розміщено номер рахунку АНО «ФЗВ», на який пропонувалось здійснювати зарахування заборгованості та чергових платежів за кредитним договорами, що укладалися Кримською філією банку - http://www.fzvklad.ru/news/27/. Також неодноразово АНО «ФЗВ» зазначалось, що виплата компенсацій вкладникам ПАТ КБ «Приватбанк» буде здійснюватися за рахунок майна на території відповідача на території АРК. Так, ухвалою Центрального районного суду м. Сімферополя від 21.04.2014 року АНО «ФЗВ» передано в довірче управління майновий комплекс Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк», у зв`язку з чим АНО «ФЗВ» користується, володіє розпоряджається всім майном ПАТ КБ «Приватбанк», що знаходиться на території АРК та міста Севастополя: нерухомістю, транспортом, банкоматами, терміналами, грошовими коштами, правами за всіма зобов`язаннями, а не лише депозитами. Вказана обставина підтверджується інформацією на сайті АНО «ФЗВ» - http://www.fzvklad.ru/news/27/. Ухвалою Центрального районного суду м. Сімферополя від 04.06.2014 року АНО «ФЗВ» призначено управляючим майном банку за всіма договорами (у тому числі депозитними, кредитними, іншим залученим коштам, орендними та т.і.), а також АНО «ФЗВ» ухвалою суду уповноважено здійснювати щодо майна банку. Також в ухвалі вказано, що АНО «ФЗВ» передані права виконавчих органів банку щодо майнового комплексу банку на території АРК та міста Севастополя. З врахуванням зазначеного, представник відповідача вважає, що викладені факти у сукупності свідчать про те, що зобов`язання за органами, укладеними між ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Кримської філії та кримськими клієнтами виконує саме АНО «ФЗВ» за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АРК міста Севастополь, та яке було конфісковано та націоналізовано окупаційною владою.

12.03.2019 ухвалою суду витребувано докази у АТ КБ «Приватбанк», а саме, дані про залишок коштів на рахунках ОСОБА_1 : № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , відкритих в АТ КБ «Приватбанк» (т. 1 а.с. 85).

26.03.2019 р. до суду надійшов лист АТ КБ «Приватбанк» від 04.03.2019 р. № 20.1.0.0.0/7 - 20190304/1199, відповідно до якого банк не має можливості надати витребувану інформацію судом, оскільки доступ на даний час банку до первинних документів (у т.ч. договорів та касових документів) клієнтів Кримського РУ ПАТ КБ «Приватбанк» на даний час є обмеженим (т. 1 а.с. 88).

31.05.2019 р. представник відповідача Куценко О.В. подав письмові пояснення, відповідно до яких у разі задоволення позовних вимог зазначити в резолютивній частині рішення про те, що сума коштів, яка підлягає до стягнення з відповідача, зазначена без відрахування податків і зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку (т. 1 а.с. 90-90а).

03.06.2019 р. ухвалою суду задоволено заяву представника позивача та витребувано у Національного банку України документи шляхом розкриття банківської таємниці, а саме:

1. належним чином посвідчену копію «Звіту про концентрацію ризиків за пасивними операціями банку» (форма № 625) ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 01 квітня 2014 року по договорам, укладеним з ОСОБА_1 : № SAMDN8587 від 02.09.2005 р.; № SAMDN1722 від 22.10.2007 р.; № SAMDN3072 від 02.11.2009 р.; № SAMDN3177 від 02.11.2009 р.; № SAMDN750 від 02.11.2009 р.; № SAMDN906 від 02.11.2009 р.; № SAMDN2986 від 02.11.2009 р.; № SAMDN4202 від 02.11.2009 р.; № SAMDN7Ю2 від 29.10.2012 р.; № SAMDN1126 від 30.10.2012 р.; № SAMDN5432 від 31.10.2012 р. та № SAMDN9353 від 01.11.2012 р.;

2. належним чином посвідчені усі інші звіти про концентрацію ризиків за пасивними операціями банку (форма № 625), в яких зазначені договори, укладені між банком та ОСОБА_1 та надати відомості про усі рахунки на його ім`я, а також про розмір (т. 1 а.с, 108).

31.07.2019 р. Національним банком України було надано лист від 30.07.2019 №18-0007/39256, відповідно до якого, банком на підставі зазначених в ухвалі суду даних (номері та дати договору) у формі № 625 АТ КБ «Приватбанк» на 01.04.2014 р. не виявлено інформації про договори із відповідними датами. Крім того, відсутня інформація щодо «Усіх рахунків ОСОБА_1 », оскільки надання до НБУ статистичної звітності банками, яка містить відповідну інформацію, чинним законодавством не передбачена (т. 1 а.с. 111).

29.08.2019 р. представником позивача ОСОБА_4 надано відповідь на відзив, відповідно до якої вважає доводи викладені відповідачем у відзиві необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами. Вказав, що представником відповідача не надано належних документів на підтвердження повноважень представляти інтереси відповідача відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, всі персональні дані та дані по рахункам будь-яких клієнтів відповідача зберігаються не в окремих філіях, а в Головному відділенні банку та обліковуються, в тому числі, за допомогою Інтернет-банкінгу Приват 24, а отже вважає, що у відповідача повинна бути наявна вся необхідна інформація за договорами. Вказав, що позивачем на підтвердження позовних вимог надано належні та допустимі докази, які містять в матеріалах справи та підтверджують факт укладення договорів. Також вважає, що розрахунок відсотків за банківськими вкладами наданими стороною позивача відповідають умовам передбаченим у договорах. Оскільки банком не було виконано зобов`язання щодо повернення коштів і банк продовжує користуватися цими коштами, нарахування відсотків за відсотковою ставкою у розмірі 0,01 % представник позивача вважає необґрунтованими. Окрім того, вважає доводи відповідача щодо здійснення компенсаційних виплат вкладником - АНО «Фонд захисту вкладників» безпідставними, оскільки договори було укладено між ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Кримської філії, а отже відповідач як юридична особа має виконувати зобов`язання за спірними договорами (т. 1 а.с. 181-187).

Ухвалою суду від 25.11.2019 витребувано з АТ КБ «Приватбанк»: посвідчену копію договору про переведення боргу від 17.11.2014, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «ФК «Фінілон»; посвідчену копію витягу з електронного додатку № 1 до договору про переведення боргу б/н від 17.11.2014 р., укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «ФК «Фінілон», щодо особи ОСОБА_1 , яка підтвердить передання банком ТОВ «ФК «Фінілон», зобов`язань перед ОСОБА_1 , за депозитними договорами: № SAMDN8587 від 02.09.2005 р.; № SAMDN1722 від 22.10.2007 р.; № SAMDN3072 від 02.11.2009 р.; № SAMDN3177 від 02.11.2009 р.; № SAMDN2750 від 02.11.2009 р.; № SAMDN2906 від 02.11.2009 р.; № SAMDN2986 від 02.11.2009 р.; № SAMDN4202 від 02.11.2009 р.; № SAMDN7102 від 29.10.2012 р.; № SAMDN1126 від 30.10.2012 р.; № SAMDN5432 від 31.10.2012 р.; № SAMDN9353 від 01.11.2012 р. (т. 1 а.с. 194).

20.01.2020 р. на виконання вимог ухвали суду від 25.11.2019 р. представником відповідача надано копію договору про переведення боргу від 17.11.2014 р., укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «ФК «Фінілон», посвідчений витяг з електронного додатку № 1 до договору про переведення боргу від 17.11.2014 р. за депозитними договорами, що є предметом спору у справі (т. 1 а.с. 196-202).

Крім того, 28.01.2020 представником відповідача Куценко О.В. надано письмові пояснення, в яких зазначив, що ТОВ «ФК «Фінілон» на підставі договору про переведення боргу від 17.11.2014 замість АТ КБ «Приватбанк» стало боржником за депозитними договорами, укладеними ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк», які є предметом спору, а тому ТОВ «ФК «Фінілон» несе відповідальність перед позивачем за неповернення вкладу, а отже є належним відповідачем у вказаній справі (т. 1 а.с. 207-209).

Ухвалою суду від 31.01.2020 р. залучено у в якості третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору, ТОВ «ФК «Фінілон» (т. 1 а.с. 220).

30.04.2020 р. від представника позивача ОСОБА_4 надійшли додаткові письмові пояснення, відповідно до якої вважає, що переведення боргу відповідачем на нового боржника ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон» було здійснено з порушенням вимог законодавства, зокрема, у зв`язку із тим, що позивача не було проінформовано належним чином про вказаний факт заміни боржника та не було надано його згоди про переведення боргу на підставі договору б/н від 17 листопада 2014 року, а отже вважає даний договір нікчемним (т. 1 а.с. 227-228 а).

04.05.2020 р. представник позивача ОСОБА_4 подав заяву про уточнення позовних вимог із розрахунком ціни позову станом на 05.06.2020 р. (т. 2 а.с. 5-12) та відповідно до якої просив стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на його користь:

-за банківським вкладом № НОМЕР_1 грошові кошти у розмiрi 18 033,53 доларів США, відсотки за користування вкладом у розмірі 8 634,13 доларів США, 3% річних 1 570,11 доларів США, пеню у розмірі 15 504 133,29 грн.;

-за банківським вкладом № НОМЕР_2 грошові кошти у розмірі 18 029,35 доларів США, відсотки за користування вкладом у розмірі 8 510,59 доларів США, 3% річних 1 570,03 доларів США, пеню у розмірі 15 503 351,71 грн.;

-за банківським вкладом № НОМЕР_3 грошові кошти у розмірі 18 025,15 доларів США, відсотки за користування вкладом у розмірі 8 638,56 доларів США, 3% річних 1570,03 доларів США, пеню у розмірі 15 503 344,94 грн.;

-за банківським вкладом № НОМЕР_4 грошові кошти у розмірі 55 612,79 грн., відсотки за користування вкладом у розмірі 57 783,76 грн., 3% річних 16 932,59 грн., пеню у розмірі 6 180 394,37 грн.

20.05.2020 р. представник відповідача Куценко О.В. подав відзив на заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якого вважає, що позивачем надано неправильний розрахунок сум відсотків за вкладами та пені. За таких обставин, представником відповідача надано власний розрахунок відсотків та пені з урахуванням дати розірвання договорів 05.03.2018 р. (т. 2 а.с. 29-34).

Окрім того, представник відповідача надав письмові пояснення, з урахуванням поданих додаткових пояснень позивача, в яких зазначив, що доводи позивача щодо нікчемності договору про переведення боргу від 17.11.2014 р. є необґрунтованими, оскільки висновки позивача базуються на неправильному застосуванні норм матеріального права ст. 520, 654, 1059 ЦК України. Також зазначив, що доводи позивача про те, що банком було списано всi грошовi кошти з ycix рахункiв ТОВ ФК «Фiнiлон» в рахунок придбання акцiй за рiшенням Уряду про нацiоналiзацiю банку, як наслiдок ТОВ ФК «Фiнiлон» нiбито вже не несе зобов`язань за договором про переведення боргу та саме Банк на даний час є належним вiдповiдачем у цiй справi, спростовуються тим, що примусове списання грошових коштiв з рахункiв юридичної особи (ТОВ ФК «Фiнiлон» у межах проведеної державою процедури націоналізації ПриватБанк, а також вiдсутнiсть коштiв на рахунках будь-якої юридичної особи - не звільняє вiд виконання таку юридичну особу всіх своїх обов`язкiв перед усiма Кредиторами. При цьому, вiдповiдно до приписiв ч. 6 ст. 41-1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осiб» фонд має право розпорядитися необтяженими грошовими зобов`язаннями банку перед пов`язаними особами, а також необтяженими грошовими зобов`язаннями перед юридичними та фізичними особами, що не пов`язані з банком, крім коштів за поточними та депозитними рахунками таких осіб шляхом обміну зазначених зобов`язань на акції додаткової емісії банку. Таким чином, вважає, як і в попередніх наданих письмових запереченнях, що належним відповідачем у справі є саме ТОВ «ФК «Фінілон».

02.06.2020 р. представником позивача ОСОБА_4 надано відповідь на відзив на заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якого вважає, доводи представника відповідача в частині, що АТ КБ «Приватбанк» є неналежним відповідачем у справі хибними, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що банк перерахував грошові кошти ТОВ «ФК «Фінілон» на підставі договору про переведення боргу від 17.11.2014 р. Посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 р., вважає, що відсутня необхідність окремо визнавати договір про переведення боргу від 17.11.2014 р недійсним у зв`язку із його нікчемністю. Крім того, вважає, що положення Умов та Правил надання банківських послуг (в редакції чинній на 05.03.2018 р.) не мають відношення до спірних договорів банківського вкладу, оскільки позивачем не підписувались вказані Умови, а отже відповідачем неправильно здійснено розрахунок суми відсотків за вкладами (т. 2 а.с. 37-50).

05.06.2020 р. закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду на 25.06.2020 р. (т. 2 а.с. 71).

Ухвалою суду від 01.10.2020 р., занесеною до протоколу судового засідання, клопотання представника позивача про збільшення позовних вимог повернуто, у зв`язку із поданням його поза межами підготовчого засідання.

16.02.2021 р. у справі зупинено провадження до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №320/5115/17-ц за позовом фізичної особи до АТ КБ «Приватбанк» про стягнення процентів, 3% річних, неустойки (пені) за договором банківського вкладу (т. 2 а.с. 120).

Ухвалою суду від 25.01.2022 р. у справі поновлено провадження та призначено до судового розгляду на 6 квітня 2022 року (т. 2 а.с. 157).

29.07.2022 р. представник позивача ОСОБА_4 подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що зі змісту постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 р. вбачається, що навіть за наявності факту звернення вкладника до банку з заявою про розірвання депозитних договорів, такі договори вважаються розірваними лише з моменту набрання законної сили рішенням суду про їх розірвання. А отже, вважає, що звернення вкладника до банку із заявою про розірвання договору не припиняє споживчих правовідносин між ним та банком та не позбавляє вкладника вимагати стягнення пені у розмірі 3% за кожен день прострочення на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою суду від 10.08.2022 р. у задоволенні клопотання представника відповідача Кахраманова Р.Н про зупинення провадження у справі відмовлено.

Представник позивача ОСОБА_4 підтримав вимоги позову та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Кахраманов Р.Н. позовні вимоги не визнав, посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 320/5115/17, вказав, що нарахування пені на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не може бути застосовано до даних правовідносин з моменту розірвання договорів вкладу, а саме, з 05.03.2018 р., оскільки між сторонами припинено споживчі правовідносини.

Представник третьої особи ТОВ «ФК «Фінілон» до судового засідання не з`явився з невідомих причин. Тому, суд розглянув справу у його відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір банківського вкладу № SAMDN1722 від 22.10.2007 р. вклад «Пенсійний накопичувальний» на суму 183 710,44 грн. з процентною ставкою 15,25% річних, строком на 12 місяців до 22.10.2008 р. включно. Факт внесення грошових коштів підтверджується договором, копія якого міститься в матеріалах справи та електронною ощадною книжкою № НОМЕР_9 , отримання якої позивачем підтверджено на підставі п. 19 договору (т. 1 а.с. 14).

Згідно з доводами позивача, за ініціативою відповідача в період з 29.10.2012 р. по 01.11.2012 р. вклад «Пенсійний накопичувальний» за договором № SAMDN1722 від 22.10.2007 було переоформлено на декілька вкладів, а саме:

1)договір № SAMDN7102 від 29.10.2012 р. на оформлення вкладу «Стандарт» на суму 18 000,00 доларів США з процентною ставкою 8,5% річних, строком на 366 днів до 29.10.2013 р. включно ( т. 1 а.с. 16).

2)договір № SAMDN1126 від 30.10.2012 р. на оформлення вкладу «Стандарт» на суму 18 000,00 доларів США з процентною ставкою 8,5% річних, строком на 366 днів до 30.10.2013 р. включно (т.1 а.с. 17).

3)договір № SAMDN5432 від 31.10.2012 р. на оформлення вкладу «Стандарт» на суму 18 000,00 доларів США з процентною ставкою 8,5% річних, строком на 366 днів до 31.10.2013 р. включно (т. 1 а.с. 18).

4)договір № SAMDN9353 від 01.11.2012 р. на оформлення вкладу «Стандарт» на суму 5 5476,00 грн. з процентною ставкою 18% річних, строком на 366 днів до 01.11.2013 р. включно (т. 1 а.с. 19).

27.02.2018 р. позивач через свого представника ОСОБА_5 звернувся до вiдповiдача із заявою вiд 26.02.2018 р., про розiрвання договорiв: № SAMDN7102; № SAMDN1126; № SAMDN5432; № SAMDN9353 з 05 березня 2018 року (т. 1 а.с. 29-31), яка отримана відповідачем 02.03.2018 р., що пiдтверджується поштовими повiдомленнями № 530; 521 (т. 1 а.с. 32, 33).

На вказане звернення на адресу представника позивача через сервіс Paperless 05.04.2018 р. було направлено вiдповiдь від 23-03-2018 р. № 20.1.0.0.0/7-180304/164 та 04-04-2018 р. № 20.1.0.0.0/7-180306/888, яких було вказано, що додана до запиту представника позивача довiренiсть не може бути прийнята до уваги, оскільки не завiрена належним чином (т. 1 а.с. 34-35).

11.04.2018 р. представником позивача ОСОБА_5 на адресу вiдповiдача була направлена належним чином завірена копiя довiреностi з заявою вiд 10.04.2018 (т. 1 а.с. 36-38).

На вказане звернення на адресу представника позивача через сервiсPaperless 07 травня 2018 р. було направлено вiдповiдь Вих. № 20.1.0.0.0/7-180418/637 від 25.04.2018 р. у якій повiдомлено про неможливiсть виконання вимог в зв`язку з тим, що пiд час отримання звернень клiєнтiв Банку засобами поштового зв`язку Банк позбавлений можливості здiйснити iдентифiкацiю особи, що пiдписала запит (т. 1 а.с. 39-40).

08.06.2018 року позивач направив заяву поштовим вiдправленням до відповідача, які отримані відповідачем 13.06.2018 року, що пiдтверджується поштовим повiдомленням № 426 вiд 08.06.2018 р. (т. 1 а.с. 45) та залишені без належного реагування.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (ч. 1 ст. 1058 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 1.4 глави 1 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516 (далі - Положення) передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті (пункт 2.1 Положення).

Згідно з пунктом 1.17 глави 1 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174 (далі - Інструкція), в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, за операціями з видачі готівки або приймання її для зарахування на відповідний рахунок із застосуванням платіжних пристроїв формується та роздруковується відповідний касовий документ (квитанція/чек банкомата, сліп) на паперовому носії, який видається клієнту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Отже, за нормами вказаної Інструкції на квитанції повинні міститися: підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року № 6-118цс14.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави дійти висновку, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються останнім у власність банку, а безготівкові гроші - в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов`язання за договором банківського вкладу, згідно з яким на боці вкладника виникає право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати відсотків на неї, а на стороні банку - відповідний обов`язок. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено передачею коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов`язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника).

Судом встановлено, що внесення грошових коштів підтверджуються договорами, копії яких містяться в матеріалах справи. Крім того, відповідачем було надано належним чином посвідчений витяг з електронного додатку № 1 до договору про переведення боргу від 17.11.2014 р., який містить розмір боргу за депозитними договорами, відповідно до якого за договором № SAMDN7102 від 29.10.2012 р. сума вкладу становить 18 033,53 доларів США, за договором № SAMDN1126 від 30.10.2012 р. сума вкладу становить 18029,35 доларів США, за договором № SAMDN5432 від 31.10.2012 р. сума вкладу становить 18025,15 доларів США, за договором № SAMDN9353 від 01.11.2012 р. сума вкладу становить 55612,79 грн.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що між сторонами було укладено вказані договори банківського вкладу.

А отже, доводи відповідача, що позивач не надав оригіналів документів та недоведеності вимог позивача через відсутність оригіналів договорів не можуть бути прийнятими судом до уваги, так як, наявність договірних відносин між позивем та банком підтверджується належними, допустимими, достовірними та достатніми письмовими доказами, що містяться у матеріалах справи, а відповідачем у судовому порядку не спростовано доводи сторонни позивача.

На підставі положень п. 3 договорів, які є аналогічними, строк їх дії був неодноразово пролонгований на 366 днів.

Заперечуючи щодо позову, відповідач посилався на те, що АТ КБ «Приватбанк» є неналежним відповідачем, що належним відповідачем у справі є ТОВ «ФК «Фінілон», оскільки останнє на підставі договору про переведення боргу від 17.11.2014 р. замість АТ КБ «Приватбанк» стало боржником за депозитним договором, укладеним сторонами, суд відхиляє, оскільки суду не надано доказів, а саме письмової згоди кредитора - позивача у справі на заміну боржника - АТ КБ «Приватбанк» у зобов`язанні за депозитним договором на іншу особу - ТОВ «ФК «Фінілон», що виключає здійснення заміни боржника у зобов`язання відповідно до положень ст. 520 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення сум вкладів в розмірі 18 033,53 доларів США, 18 029,35 доларів США, 18 025,15 доларів США, 55 612,79 грн., оскільки судом встановлено, що між сторонами було укладено договори банківського вкладу та банк не виконав свого зобов`язання щодо повернення вкладів позивачу за цими договорами.

Вказані суми вкладів підтверджені відповідачем у витягу до електронного додатку до договору про переведення боргу (т. 1 а.с. 202)

Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим ч. 2 ст. 533 ЦК України визначає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Тому, позовні вимоги про стягнення коштів, внесених за договорами депозитного вкладу, підлягають стягненню у відповідній іноземній валюті - долари США, а не в їх гривневому еквіваленті.

Водночас, судом встановлено, що відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» територія Автономної Республіки Крим визначена як тимчасово окупована територія України.

З метою забезпечення стабільності грошової одиниці України, захисту інтересів вкладників та інших кредиторів банку України, запобігання та уникнення ризиків у діяльності банків, враховуючи Указ Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», Декларацію Верховної Ради України від 20 березня 2014 року № 1139-VII «Про боротьбу за звільнення Украйни», Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України» та з урахуванням неможливості здійснювати Національним банком України банківське регулювання та банківський нагляд, валютний контроль і державний фінансовий моніторинг за діяльністю окремих банків та відокремлених підрозділів банків, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, а також неможливість виконання такими банками та відокремленими підрозділами банків вимог Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинних шляхом, або фінансування тероризму», Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», інших нормативно-правових актів Національного банку України, що свідчить про здійснення ними ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи кредиторів, у тому числі інших банків, Правлінням Національного банку України було прийнято Постанову від 6 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» (далі - Постанова НБУ № 260).

Згідно з п. 5 вказаної Постанови банки, у тому числі ПАТ КБ «Приватбанк», зобов`язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

Рішенням Центрального банку Російської Федерації № РН-33/І від 21.04.2014 року, також було припинено з 21 квітня 2014 року діяльність відокремлених структурних підрозділів на території Республіки Крим і на території міста федерального значення Севастополя - ПАТ КБ «Приватбанк».

За законодавством України чинність на окупованій території Автономної Республіки Крим нормативних актів Російської Федерації не визнається, та вони не підлягають виконанню.

Водночас, наявність вказаного рішення Банку Росії щодо припинення діяльності на території АРК ПАТ КБ «Приватбанк» унеможливлює діяльність відокремленого підрозділу банку на території АРК та міста Севастополя - Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк».

Тому, відокремлений підрозділ ПАТ КБ «Приватбанк» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність, після окупації АРК та міста Севастополя.

Неможливість банку здійснити повернення вкладу позивачеві у зв`язку з тим, що за законодавством Російської Федерації та відповідно до рішення Центрального Банку вказаної держави від 21 квітня 2014 року і рішень судів Російської Федерації відповідальність за повернення грошових коштів по вкладах покладено на автономну некомерційну організацію «Фонд захисту вкладників», судом не беруться до уваги, оскільки згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Тому, невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення сум банківських вкладів з цих підстав є безпідставним.

Щодо позовних вимог про стягнення відсотків, то суд дійшов висновку про їх задоволення, виходячи з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Пунктом 5 договорiв, сторони передбачили право достроково розiрвати договiр, повiдомивши про це iншу сторону за два банківських днi по дати розiрвання договору.

При цьому, пунктом 6 наданих договорiв передбачено, що у випадку якщо вимагається розiрвання договору, а строк вкладу ще не закiнчився, повертається сума вкладу. За неповний строк вкладу проценти виплачуються по зниженiй процентнiй ставцi. Умовами договору передбачено що особа пiдтверджує, що ознайомлена з Умовами та Правилами надання банкiвських послуг, розмiщених на сайтi pb.ua та приєднуються до них.

Пунктом. 2.2.2.1 Умов та Правил надання банкiвських послуг (в редакції чиннiй 05.03.2018 року) визначено умови дострокового розірвання договору банківського вкладу «Стандарт». Так, у випадку розiрвання договору укладеного строкам на 366 днiв, проценти нараховуються за ставкою вкладу «До запитання».

Вiдповiдно до витягу з протоколу Комiтету управлiння активами i пасивами Банку вiд 25.04.2017 з 04.05.2017 було змінено вiдсотковi ставки по депозитах фізичних осiб в нацiональнiй та iноземнiй валютi - рахунок «До запитання» - у розмiрi 0,01% рiчних (т. 1 а.с. 64).

Тобто, у разi неналежноrо виконання договору банкiвськоrо вкладу та неповернення та/або затримки у поверненнi, за перiод часу коли договiр вже є розiрваним на вимогу у вкладника, банк повинен нарахувати та виплатити проценти у розмiрi, що звичайно сплачуються банком за вкладом на вимогу.

Тому, вiдсотки за перiод після розiрвання договорiв банкiвського вкладу мають розраховуватись за вiдсотковою ставкою по вкладу «До запитання».

Аналогічний правовий висновок мiститься у постановах Верховного Суду Украiнв вiд 27 квітня 2016 року (№6-302цс16), вiд 11 травня 2016 року (№ 6-338цс16).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За укладеними договорами банківського вкладу передбачена можливість їх пролонгації без укладення додаткових договорів (п. 3договорів).

Оскільки позивач протягом тривалого часу не вимагав повернення суми вкладів, то договори банківського вкладу постійно продовжувались.

Суд встановив, що позивач у своїй заяві про розірвання договорів, повернення вкладів та нарахованих відсотків від 26.02.2018 р., просив відповідача розірвати договори саме з 05.03.2018 р., що не заперечується і відповідачем.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 651 ЦК України договори банківського вкладу, які є предметом вказаної справи, є розірваними з 5 березня 2018 року, як про це просив позивач. Тому, з дня розірвання договору банківського вкладу будь-які підстави для нарахування відсотків на вклад відсутні.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд визначив наступний розрахунок відсотків за користування вкладими в межах позовних вимог.

1) Враховуючи можливість пролонгації договору № SAMDN7102 від 29.10.2012 р., строк договору якого визначений 366 днів, та подання заяви про розірвання договору, договір продовжувався до 04.03.2018 року у такі періоди:

-29.10.2012 р. - 29.10.2013 р.

-30.10.2013 р. - 30.10.2014 р.

-31.10.2014 р. - 31.10.2015 р.

-01.11.2015 р. - 31.10.2016 р. (2016 рік є високосним та має 366 днів)

-01.11.2016 р. - 01.11.2017 р.

-02.11.2017 р. - 04.03.2018 р.

Відповідно до Витягу з електронного додатку «Приложение 1 (Реестр Кредиторов) к договору перевода долга № б/н от 17.11.2014» розмір заборгованості перед позивачем станом на 17.11.2014 року, зокрема, відсотків за договором вкладу № SAMDN7102 складав 121,56 доларів США, сума вкладу 18 033,57 доларів США.

Тому, розрахунок відсотків необхідно здійснювати саме з 18.11.2014 р.

Розмір відсотків за період з 18.11.2014 р. по 01.11.2017 р. (повний період строку договору) становить 4 535,57 доларів США (18 033,57 доларів США сума вкладу х 8,5% х 1 080 днів / 365 днів)

Розмір відсотків за перiод з 02.11.2017 р. по 04.03.2018 р. становить 0,61 доларів США (18 033,57 доларів США сума вкладу х 0,01% х 123 дні / 365 днів).

Загальний розмір відсотків за договором № SAMDN7102 від 29.10.2012 р. складає 4 657,73 доларів США (121,56 доларів США + 4 535,57 доларів США + 0,61 доларів США).

2) Враховуючи можливість пролонгації договору № SAМDN1126 вiд 30.10.2012 р., строк його дії 366 днів, та подання заяви про розірвання договору, договір продовжувався до 04.03.2018 року у такі періоди:

-30.10.2012 р. - 30.10.2013 р.

-31.10.2013 р. - 31.10.2014 р.

-01.11.2014 р. - 01.11.2015 р.

-02.11.2015 р. - 01.11.2016 р. (2016 рік є високосним та має 366 днів)

-02.11.2016 р. - 02.11.2017 р.

-03.11.2017 р. - 04.03.2018 р.

Відповідно до Витягу з електронного додатку «Приложение 1 (Реестр Кредиторов) к договору перевода долга № б/н от 17.11.2014» розмір заборгованості перед позивачем станом на 17.11.2014 року, зокрема відсотків за договором вкладу № SAМDN1126 складав 125,75 доларів США, сума вкладу 18 029,35 доларів США.

Розмір відсотків за період з 18.11.2014 р. по 02.11.2017 р. становить 4 538,70 США (18 029,35 доларів США сума вкладу х 8,5% х 1081 днів / 365 днів)

Розмiр нарахованих вiдсоткiв за перiод з 03.11.2017 р. по 04.03.2018 р. складає 0,60 доларів США (18 029,35 доларів США сума вкладу х 0,01% х 122 дні / 365 днiв).

Загальний розмір відсотків за договором № SAМDN1126 вiд 30.10.2012 р. складає 4 665,05 доларів США (125,75 доларів США + 4 538,70 США + 0,60 доларів США).

3) Враховуючи можливість пролонгації договору № SAМDN5432 вiд 31.10.2012 р., строк дії якого 366 днів, та подання заяви про розірвання договору, договір продовжувався до 04.03.2018 року у такі періоди:

-31.10.2012 р. - 31.10.2013 р.

-01.11.2013 р. - 01.11.2014 р.

-02.11.2014 р. - 02.11.2015 р.

-03.11.2015 р. - 02.11.2016 р. (2016 рік є високосним та має 366 днів)

-03.11.2016 р. - 03.11.2017 р.

-04.11.2017 р. - 04.03.2018 р.

Відповідно до Витягу з електронного додатку «Приложение 1 (Реестр Кредиторов) к договору перевода долга № б/н от 17.11.2014» розмір заборгованості перед позивачем станом на 17.11.2014 року, зокрема відсотків за договором вкладу № SAМDN5432 складав 129,94 доларів США, розмір вкладу 18 025,15 доларів США.

Розмір відсотків за період з 18.11.2014 р. по 03.11.2017 р. становить 4 541,84 доларів США (18 025,15 доларів США сума вкладу х 8,5% х 1082 дні / 365 днів)

Розмiр нарахованих вiдсоткiв за перiод з 04.11.2017 р. по 04.03.2018 р. складає 0,60 доларів США (18 025,15 доларiв США сума вкладу х 0,01% х 121 день / 365 днiв).

Загальний розмір відсотків за договором № SAМDN5432 вiд 31.10.2012 р. складає 4 672,38 доларів США (129,94 доларів США + 4 541,84 доларів США + 0,60 доларів США).

4) Враховуючи можливість пролонгації договору № SAМDN9353 вiд 01.11.2012 р., строк дії якого 366 днів, та подання заяви про розірвання договору, договір продовжувався до 04.03.2018 року у такі періоди:

-01.11.2012 р. - 01.11.2013 р.

-02.11.2013 р. - 02.11.2014 р.

-03.11.2014 р. - 03.11.2015 р.

-04.11.2015 р. - 03.11.2016 р. (2016 рік є високосним та має 366 днів)

-04.11.2016 р. - 04.11.2017 р.

-05.11.2017 р. - 04.03.2018 р.

Відповідно до Витягу з електронного додатку «Приложение 1 (Реестр Кредиторов) к договору перевода долга № б/н от 17.11.2014» розмір заборгованості перед позивачем станом на 17.11.2014року, зокрема відсотків за договором вкладу № SAМDN9353 складав 848,10 грн., розмір вкладу 55 612,79 грн.

Розмір відсотків за період з 18.11.2014 р. по 04.11.2017 р. становить 30 526,85 грн. (55 612,79 грн. сума вкладу х 18,5% х 1 083 дні / 365 днів).

Розмip нарахованих вiдсоткiв за перiод з 05.11.2017 р. по 04.03.2018 р. складає 1,83 грн. (55 612,79 грн. сума вкладу х 0,01% х 120 днів / 365днів)

Розмір відсотків за договором № SAМDN9353 складає 31 376,78 грн. (848,10 грн. + 30 526,85 грн. + 1,83 грн.)

Що стосується позовних вимог про нарахування та стягнення відсотків за період з 5.03.2018 р. (день розірвання договору) по 05.06.2020 року (з урахуванням позовних вимог), то суд дійшов висновку про відмову у їх задоволенні, виходячи з такого.

Відповідно до заяви позивача договори банківського вкладу є розірваними на підставі положень 653 ЦК України з 5 березня 2018 року. Отже, договірні зобов`язання на майбутнє, після розірвання договорів банківського вкладу, між сторонами припинилися.

Відповідно до частини другої статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Тобто після розірвання договорів їх умови припиняють діяти і правове регулювання відносин між сторонами здійснюється на законодавчих, а не договірних підставах, оскільки розірвання договорів у контексті статей 598 та 651 ЦК України є підставою для припинення зобов`язання.

Виплата ж передбачених договором та встановлених статтями 1061, 1070 ЦК України процентів поширюється лише на період дій договору вкладу та після припинення таких договору вказані проценти не нараховуються.

Тому положення статті 1070 ЦК України до правовідносин, які виникли після розірвання договору банківського вкладу, яким припинено договори вкладу, не застосовуються.

Відповідний правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 9 листопада 2021 року у справі 320/5115/17 з подібних правовідносин.

Відповідно до частини третьої статті 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Укладений сторонами договір був строковим, не передбачав зобов`язання банка повідомляти клієнта про пролонгацію договору банківського вкладу, або погодження будь-яким способом розірвання договорів, тому факт розірвання договорів не пов`язується із зустрічними діями другої сторони.

Ураховуючи те, що між позивачем та банком припинено правовідносини з договору банківського вкладу, то положення частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме щодо нарахування та стягнення пені за період з 06.03.2019 р. по 05.06.2020 р. (що є однією з позовних вимог) не поширюється на спірні правовідносини.

Зазначений висновок узгоджується з висновком, викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року в справі № 320/5115/17.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-1286цс16 по валютним вкладам сума валютного вкладу та проценти стягуються у валюті, а 3% річних - у національній валюті України.

Таким чином суд конвертує суми пені, розраховані у валюті, та стягує їх у гривні за офіційним курсом Національного банку України встановленим на 10 серпня 2022 року (36,5686 грн. за 1 долар США).

Так, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних за період з 06.03.2018 р. по 05.06.2020 р. (як зазначено у заяві про збільшення позовних вимог) та становлять:

1. за договором № SAMDN7102 від 29.10.2012 р. 3% річних розраховується наступним чином:

18 033,57 доларів США сума вкладу + 4 657,73 доларів США відсотків = 22 691,3 доларів США загальна сума

22 691,3 доларів США х 3% / 365 днів х 823 дні (кількість днів за період 06.03.2018 р. по 05.06.2020 р.) = 1 534,93 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 56 130,24 грн.;

2. за договором № SAМDN1126 вiд 30.10.2012 р.:

18 029,35 доларів США сума вкладу + 4 665,05 доларів США відсотків = 22 694,4 доларів США

22 694,4 доларів США х 3% / 365 днів х 823 дні = 1 535,14 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 56 137,92 грн.

3. за договором № SAМDN5432 вiд 31.10.2012 р.:

18 025,15 доларiв США сума вкладу + 4 672,38 доларів США відсотків = 22 697,53 доларів США

22 697,53 доларів США х 3% /365 днів х 823 дні = 1 535,35 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 56 145,60 грн.

4. за договором № SAМDN9353 вiд 01.11.2012 р. у розмірі 2123,29 грн.

55 612,79 грн. суми вкладу + 31 376,78 грн. відсотків = 86 989,57 грн.

86 989,57 грн. х 3% / 365 днів х 823 дні = 5 884,31 грн.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума вкладів з відсотками у розмірі 68 087,41 доларів США та 82 989,57 грн., а також 3% річних у розмірі 174 298,07 грн., а саме:

- за договором № SAMDN7102 від 29.10.2012 р. сума вкладу в розмірі 18 033,53 доларів США, відсотки у розмірі 4 657,73 доларів США, 3% річних у розмірі 1 534,93 доларів США, що еквівалентно 56 130,24 грн.

- за договором № SAМDN1126 вiд 30.10.2012 р. сума вкладу у розмірі 18 033,57 доларів США, відсотки у розмірі 4 665,05 доларів США, 3% річних у розмірі 1 535,14 доларів США, що еквівалентно 56 137,92 грн.

- за договором № SAМDN5432 вiд 31.10.2012 р. сума вкладу у розмірі 18 025,15 доларів США, відсотки у розмірі 4 672,38 доларів США, 3% річних у розмірі 1 535,35 доларів США, що еквівалентно 56 145,60 грн.

- за договором № SAМDN9353 вiд 01.11.2012 р. суму вкладу у розмірі 55 612,79 грн., відсотки у розмірі 31 376,78 грн., 3% річних у розмірі 5 884,31 грн.

При цьому, суд звертає увагу, що висновок Верховного Суду у справі № 320/5115/17 щодо нарахування 3% річних у валюті вкладу стосується правовідносин, які виникли у зв`язку з невиконанням рішення суду про розірвання договору банківського вкладу та повернення коштів. У зв`язку з цим, нарахування 3% річних у валюті вкладу до вказаних правовідносин не може застосовуватись, оскільки позивачем вони нараховані у зв`язку з розірванням договору банківського вкладу та не пов`язані з невиконанням відповідного рішення суду про стягнення коштів.

При цьому суд зазначає, що суми коштів, які підлягають стягненню з АТ КБ «Приватбанк» на користь позивача, зазначені без відрахування податків та зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку.

Суд дійшов такого висновку, виходячи з такого.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 Податкового кодексу України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 Податкового кодексу України).

Перелік доходів, що включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначено статтею 164 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 164.2.8 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку на доходи фізичних осіб (далі -ПДФО) включаються, зокрема пасивні доходи (крім зазначених у підпункті 165.1.41 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України).

До пасивних доходів, які оподатковуються ПДФО, належать, зокрема проценти на поточний або депозитний (вкладний) банківський рахунок і проценти на вклад (депозит) у кредитних спілках. Доходи у вигляді процентів, нараховані на суми банківських вкладних (депозитних) або поточних рахунків, ощадних (депозитних) сертифікатів, вкладів (депозитів) членів кредитної спілки у кредитній спілці оподатковуються відповідно до норм п. 170.4 ст. 170 Податкового кодексу України.

Згідно з підпунктом «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім:

а) сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю;

б) відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання;

Згідно з пп. 174.4.1 п. 170.4 ст. 170 Податкового кодексу України податковим агентом платника ПДФО під час нарахування на його користь доходів у вигляді процентів є особа, яка здійснює таке нарахування, тобто банківська установа.

Отже, податковий агент, згідно п.п. 14.1.180 Податкового кодексу Українизобов`язаний нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV Податкового кодексу України, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються їй, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм у порядку, передбаченому ст. 18 та розділом IVПодаткового кодексу України.

При цьому, відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 Податкового кодексу України.

Відповідно абзацу «а» п. 176.2 ст. 176 особи, які відповідно до Податкового кодексу України мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати(перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що суми нарахованих банком відсотків на депозитні кошти та неустойка (пеня, штрафи), стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподатковуваного доходу платника податку та, відповідно, підлягають оподаткуванню на загальних підставах за ставками, визначеними Податковим Кодексом України.

Тому, з метою недопущення неоднозначного тлумачення судового рішення під час його виконання, з огляду на те, що при виконанні судового рішення та при наявності відкритого виконавчого провадження з приводу виконання такого рішення, виникатимуть питання щодо порядку виконання судових рішень в частині сплати боржником грошових коштів стягувачу, які повинні бути оподатковані у встановленому законом порядку, суд дійшов висновку про зазначення у резолютивній частині рішення про те, що сума коштів, яка підлягає стягненню з відповідача, зазначена без відрахування податків і зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку.

Оскільки позивач при поданні позову був звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ст. 141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Загальна сума, яка підлягає стягненню 68 087,41 доларів США та 82 989,57 грн., а також 3% річних у розмірі 174 298,07 грн.

Суд конвертує загальну суму вкладів, загальну суму відсотків та 3% річних у гривню за офіційним курсом Національного банку України, встановленим станом на день подання позову, а саме, 28 грудня 2018 року (27,6883 грн. за 1 дол. США), що становить 1 885 224,63 грн. + 82 989,57 грн., а також 3% річних у розмірі 174 298,07 грн.= 2 142 512,27 грн.

Відповідно до ст. 4, 6 Закону України «Про судовий збір» станом на час подання позову (28 грудня 2018 року) позивач повинен був сплатити з урахуванням ціни позову судовий збір у розмірі 1% від ціни позову, тобто 21 425,12 грн.

Максимальний розмір судового збору станом на 28.12.2018 року складав 8 810,00 грн.

Тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 8 810,00 грн.

Керуючись ст. 625, 1058, 1060, 1061, 1064 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» про стягнення коштів - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Кредитний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 суму вкладів з відсотками у розмірі 68 087,41 доларів США та 82 989,57 грн., а також 3% річних у розмірі 174 298,07 грн., без відрахування податків і зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку, з яких:

- за договором № SAMDN7102 від 29.10.2012 р. суму вкладу в розмірі 18 033,53 доларів США, відсотки у розмірі 4 657,73 доларів США, 3% річних у розмірі 1 534,93 доларів США, що еквівалентно 56 130,24 грн.

- за договором № SAМDN1126 вiд 30.10.2012 р. суму вкладу у розмірі 18 033,57 доларів США, відсотки у розмірі 4 665,05 доларів США, 3% річних у розмірі 1 535,14 доларів США, що еквівалентно 56 137,92 грн.

- за договором № SAМDN5432 вiд 31.10.2012 р. суму вкладу у розмірі 18 025,15 доларів США, відсотки у розмірі 4 672,38 доларів США, 3% річних у розмірі 1 535,35 доларів США, що еквівалентно 56 145,60 грн.

- за договором № SAМDN9353 вiд 01.11.2012 р. суму вкладу у розмірі 55 612,79 грн., відсотки у розмірі 31 376,78 грн., 3% річних у розмірі 5 884,31 грн.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Кредитний банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір в розмірі 8 810,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10

відповідач: Акціонерне товариство «Кредитний банк «Приватбанк»: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, .

третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон»: (49000, м. Дніпро, вул.Січеславська набережна, будинок 29-А,

Суддя О.В.Батрин