Справа № 535/584/22
Провадження № 2/535/281/22
УХВАЛА

10 листопада 2022 року смт Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області
у складіголовуючого суддіБолибока Є.А.

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 .

Суть питання, що вирішується ухвалою.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути на її користь аліменти як на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, у розмірі ј частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення нею 23 річного віку або до закінчення навчання.

10 листопада 2022 року ОСОБА_3 через свого представника адвоката Чумаченка А.В. подала до суду клопотання про залучення її до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, та поновлення пропущеного процесуального строку для подачі зазначеної ним заяви. Клопотання про поновлення процесуального строку мотивоване тим, що ОСОБА_3 має з відповідачем ОСОБА_2 спільну дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже виникнення у ОСОБА_3 права на стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини та на своє особисте утримання до досягнення дитиною трьох років, виникло вже після відкриття провадження по даній справі та після проведення першого судового засідання.

Окрім того, ОСОБА_3 як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, через свого представника адвоката Чумаченка А.В., подала до суду позовну заяву до ОСОБА_2 , в якій просила: стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/9 частини від його заробітку (доходу); стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання у розмірі 1/9 частини від його заробітку (доходу), починаючи стягнення з моменту подання даного позову до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Молчанова Ю.Ю. заперечувала проти задоволення клопотання ОСОБА_3 посилаючись на те, що позов ОСОБА_3 має інший предмет спору та прийняття його буде затягуванням розгляду справу за позовом ОСОБА_1 .

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Шевченко Д.С. підтримала клопотання ОСОБА_3 та вказала, що прийняття позову та його розгляд відповідає вимогам ЦПК України.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд.

Суд дійшов висновку про поновлення ОСОБА_3 процесуального строку для вступу в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, та відмові у прийнятті позовної заяви та вступ третьої особи ОСОБА_3 з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 52 ЦПК України, треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дочки, яка продовжує навчання 01 липня 2022 року та ухвалою суду від 06 липня 2022 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, призначено перше судове засідання на 16 серпня 2022 року о 09 год 00 хв.

16 серпня 2022 року за заявою представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Яковлєвої Л.І. розгляд справи було відкладено на 13.09.2022 о 10 год 00 хв.

10 вересня 2022 року за заявою представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Шевченко Д.С. розгляд справи було відкладено на 12.10.2022 об 11 год 00 хв.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску процесуального строку подачі ОСОБА_3 заяви про залучення її до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, суд враховує наступне.

Як вбачається із пояснень, наданих у заяві представника ОСОБА_3 адвокатом Чумаченком А.В., право на звернення з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів виникло у ОСОБА_3 після народження їх спільної дитини, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто після спливу строку визначеного ч. 1 ст. 52 ЦП України

Змістом статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_3 мала право на звернення до суду з відповідними позовними вимогами вже після проведення по справі першого судового засідання, суд вважає, що їй слід поновити пропущений строк подачі вищезазначеної заяви, оскільки причини пропущення є поважними.

Разом з тим, суд враховує, що право подати до однієї або декількох сторін позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, для його спільного розгляду з первісним позовом не є абсолютним.

Зазначене право може бути реалізовано за умови дотримання загальних правил подання позовів, а також правил пред`явлення позовів третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, встановлених процесуальним законодавством, тобто положень статтями 52, 175-177 ЦПК України.

Відповідно до положень частини першої статті 52 ЦПК України позовна заява третьої особи має містити самостійні вимоги саме щодо предмету спору в справі.

При цьому, під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем та відповідачем. Таким чином, вимога третьої особи, спрямована на будь-що поза предметом спору між позивачем та відповідачем, не може бути визнана вимогою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Предметом позову у даній справі є стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Натомість предметом позову в позовній заяві ОСОБА_3 є стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на її особисте утримання до досягнення дитиною трьох років.

З наведеного слідує, що позовна заява ОСОБА_3 безпосередньо не спрямована на предмет спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_3 не стосуються предмету спору, у зв`язку з чим вважає за необхідне відмовити ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про залучення її до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, та відмовити їй у прийняття позовної заяви.

Суд вважає за потрібне зазначити, що відмова у прийнятті позовної заяви не свідчить про обмеження ОСОБА_3 у здійсненні права на судових захист, адже позовні вимоги можуть бути заявлені у самостійному позові.

Статтею 129 Конституції України та частиною третьою статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.

Згідно частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Апеляційне провадження є важливою процесуальною гарантією захисту прав і охоронюваних законом інтересів осіб, які беруть участь у розгляді справи, у випадках та порядку, встановленому ЦПК України.

Особа не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження судового рішення, зокрема ухвали суду першої інстанції, у випадку, якщо таке право прямо передбачено процесуальним законом.

Перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, міститься у частині першій статті 353 ЦПК України.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 353 ЦПК України в апеляційному порядку окремо від рішення суду може бути оскаржена ухвала про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, яке складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову.

При цьому при поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.

За приписами частини шостої статті 185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржена.

При застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ухвала суду першої інстанції про відмову у прийнятті заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, не входить до переліку ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду в порядку статті 353 ЦПК України.

Наслідком відмови у прийнятті такої заяви є повернення її позивачу.

Водночас, пунктом 6 частини першої статті 353 ЦПК України визначено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права) (частина дев`ята статті 10 ЦПК України).

У справі «Скорик проти України» від 08 січня 2008 року Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені статтею 6 Конвенції. Мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.

Отже, апеляційне провадження є важливою процесуальною гарантією захисту прав і охоронюваних законом інтересів осіб, які брали участь у розгляді справи у випадках та порядку, встановлених ЦПК України.

Зважаючи на те, що процесуальним наслідком відмови у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог є повернення такої заяви, яка, у свою чергу, може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до вимог пункту 6 частини першої статті 353 ЦПК України, суд дійшов висновку, що на ухвалу суду про повернення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, може бути подана апеляційна скарга окремо від рішення суду.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду: від 03 квітня 2019 року в справі № 369/11526/16-ц (провадження № 61-44511св18), від 01 листопада 2021 року в справі № 405/3360/17 (провадження № 61-9545сво21).

Згідно з ч. 2 ст. 258 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання повного тексту ухвали, залежно від складності справи, може бути відкладено на строк не більш як п`ять днів з дня оголошення вступної та резолютивної частин ухвали.

Частиною першою статті 354 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга на ухвалу суду протягом протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 52, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд

постановив:

Поновити ОСОБА_3 процесуальний строк для вступу в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору.

Відмовити у прийнятті позовної заяви та вступ третьої особи ОСОБА_3 в справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітніх дочку, яка продовжує навчання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 листопада 2022 року.

Суддя Є.А.Болибок