Справа № 442/2473/22
Провадження № 2/442/762/2022
УХВАЛА

п р о з а л и ш е н н я п о з о в н о ї з а я в и б е з р у х у

"19" травня 2022 р. м. Дрогобич

Головуюча - суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Курус Р.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру частки у праві спільної сумісної власності,-

в с т а н о в и л а :

17.05.2022 позивач звернувся до суду з даним позовом.

19.05.2022 суддею направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порядок звернення до суду з позовною заявою урегульований Цивільним процесуальним кодексом України. Подання заяви має відбуватись з дотриманням певних умов, які передбачені, зокрема, в статті 175 ЦПК України.

Наслідком недотримання зазначених умов є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо цей недолік не буде усунуто у строк, установлений судом, визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві (стаття 185 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Враховуючи наведене, вважаю, що зазначена заява підлягає залишенню без руху, оскільки позовна заява не відповідає вимогам п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Так, ОСОБА_3 у своїй позовній заяві вказує про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його - ОСОБА_4 . Після смерті бабці відкрилася спадщина, до складу якої входить належні їй частки у праві спільної сумісної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 221,8кв.м, житловою площею 72,5кв.м, згідно рішення Дрогобицької міської ради ЕІД 21.12.2018 №304, а також на земельну ділянку площею 0,0906га, розташовану у АДРЕСА_2 , призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:014:0106, згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯК №904474.

Разом з тим, вимогами ч. 1 ст. 1267 ЦК України визначено, що розмір частки у спадщині спадкоємців за законом є рівними.

Згідно з пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд, про що зазначив у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19).

Крім того, за змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відтак, вважаю за необхідне звернути увагу ОСОБА_1 на те, що до матеріалів позовної заяви не додано постанови нотаріуса про відмову в оформленні права на спадщину, за наявності якої особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження, відтак стає незрозумілою підстава звернення останньої до суду з даним позовом.

Крім того, у постанові Верховного суду від 28 липня 2021 року, по справі № 346/5216/18 міститься висновок про те, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності.

З огляду на вищенаведене, вважаю за доцільне роз`яснити ОСОБА_1 його право на приведення позовної заяви у відповідність в частині змісту позовних вимог, належного обґрунтування невизнання права власності на спірне майно іншими особами (відповідачем), зазначення (долучення) доказів на підтвердження зазначених обставин.

Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони.

Отже, з наведених норм вбачається, що позивач, звертаючись до суду з відповідною позовною заявою, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, зобов`язана оформити таку у відповідності до вимог цивільного-процесуального кодексу, що сприятиме її своєчасному розгляду і вирішенню.

При таких обставинах дану позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст. 175, 185 ЦПК України, суддя

у х в а л и л а :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру частки у праві спільної сумісної власності, - залишити без руху.

Повідомити ОСОБА_1 про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви в строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та йому повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Курус Р.І.