Справа № 570/3362/21
Номер провадження 2/570/177/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2022 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю:

секретаря судових засідань Гречки О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 06 травня 2019 року близько 22 год. 00 хв. на автодорозі Устилуг-Луцьк-Рівне в напрямку м. Рівне на 134 км в межах Рівненського району Рівненської області відбулася ДТП, у якій автомобіль "МАН" номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , внаслідок чого пішохід загинув на місці пригоди. Позивачка є мамою загиблого ОСОБА_3 , у зв`язку з його смертю позивачці спричинена значна та непоправна шкода. Тому позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення на її користь 138 694,00 грн. страхового відшкодування, пов`язаного із смертю потерпілого.

28.07.2021 року представником позивачки - адвокатом Ієговською А.О. було подано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Згідно даної заяви позов підтримують, просять справу розглядати без їх участі. Не заперечують проти винесення заочного рішення по справі. А в разі необхідності у присутності представника позивача на судових засіданнях - надати можливість представнику позивача брати участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Також, 28.07.2021 року представником позивача була подана заява на продовження строку надання доказів сплати судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги.

28.07.2021 року адвокатом Ієговською А.О. була подана заява про вступ у справу як представника. Відповідно до поданої заяви адвокат Ієговська А.О. просить суд залучити її у справу в якості представника позивача, та надати доступ до електронної системи за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" в підсистемі "Електронний суд".

28.07.2021 року представником позивача було подано клопотання про витребування доказів, оскільки у сторони позивача немає можливості самостійно надати їх суду. Згідно заяви просять витребувати у:

- ГУ ДПС в Рівненській області (33023, м. Рівне, Відінська, 12) належним чином оформлену довідку про доходи за 2018-2019 роки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє місце проживання: АДРЕСА_1 ;

- Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Короленка, 7): належним чином оформлену довідку про розмір пенсії за 2018-2019 роки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: : АДРЕСА_1 ; довідку форми ОК-5 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє місце проживання: АДРЕСА_1 ;

- Зорянська сільська рада Рівненського району Рівненської області (35314, Рівненська область, Рівненський район, село Зоря, площа Володимира Плютинського, буд. 1): документ, в якому дається оцінка ділових та моральних якостей співмешканки (характеристика) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє місце проживання: АДРЕСА_1 ; документ, яким встановлено необхідність чи відсутність в матеріальній та/або фінансовій допомозі гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 30.07.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання.

12.08.2021 року представником позивача на адресу суду було надіслано клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

25.08.2022 року адвокатом Ієговською А.О. було подано клопотання про долучення доказів. Представник просить долучити до матеріалів справи характеристику ОСОБА_4 , де зазначено що ОСОБА_3 до своєї смерті постійно проживав разом зі своєю матір`ю удвох. Так як вона була особою похилого пенсійного віку, часто хворіла, потребувала лікування, то їй потрібен був постійний сторонній догляд, в зв`язку з чим їй син допомагав по господарству, опікувався нею та здійснював постійний догляд за своєю престарілою матір`ю. Також був поданий акт обстеження матеріально-побутових умов, де вказано, що вона є власником будинку за адресою якою проживає.

20.09.2021 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву. Зазначає, що заперечує проти позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. У справі відсутні належні докази на підтвердження того, що позивачка є особою, яка має право на відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого. Так, станом на дату настання ДТП відповідальність водія транспортного засобу МАН" номерний знак НОМЕР_1 за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у Відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ-9013509 від 23.04.2019 року, який діяв на момент настання ДТП станом на 06.05.2019.

Між страховиком ПрАТ «СК «ВУСО» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лого-Транс» () укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ-9013509 за яким страховик взяв на себе зобов`язання у випадку настання страхової подій відшкодувати завдану страхувальником шкоду життю, здоров`ю та майну третіх осіб при експлуатації забезпеченого транспортного засобу MAN WMAL331853G107168, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 зі страховою сумою 200 000 грн. за шкоду життю, здоров`ю та 100 000 грн. за шкоду майну третіх осіб.

Страховиком ДТП визнано страховою подією та на умовах Закону України №1961 позивачка отримала страхове відшкодування у зв`язку зі смертю потерпілого. Факт отримання страхового відшкодування та розмір в цій частині не заперечується та не оспорюється позивачкою та її представником.

13 лютого 2020 року на рахунок позивачки страховиком перераховано 61306 грн., з них:

- 11 230,00 грн. - витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника (п.27.4 ст.27 Закону України № 1961 );

- 50 076.00 грн. - моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи (п.27.4 ст.27 Закону України № 1961).

Отже, право на отримання страхового відшкодування з відповідача у зв`язку зі смертю потерпілого у позивачки ОСОБА_1 відсутнє. Представник відповідача звертає увагу на те, що страховик (відповідач) не є завдавачем шкоди, а діє на підставі Полісу, в межах страхових сум та в порядку, визначеному Законом України № 1961-IV, яким детально регламентовано порядок, вид та умови страхового відшкодування.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 01.10.2021 року було задоволено заяву представника позивача - адвоката Ієговської А.О. про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

04.10.2021 року представник відповідача - адвокат Шилін В.А. подав клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 02.11.2021 року було задоволено заяву представника відповідача - адвокат Шилін В.А. про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 14.12.2021 року було закрите підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду, та задоволено клопотання про витребування доказів.

30.12.2021 року представник відповідача надіслав заяву про розмір судових витрат. Просить долучити до матеріалів справи докази про витрати на правничу допомогу, та стягнути ці витрати за наслідками розгляду справи.

28.01.2022 року від Головного управління пенсійного фонду України в рівненській області надійшли документи на виконання ухвали про витребування доказів.

Позивачка та представник позивачки в судове засідання не з`явилися. Згідно поданої заяви представник позивачки просить справу розглядати без їх участі. Позов підтримує просить його задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився в судове засідання. Згідно поданої заяви, щодо задоволення позову заперечує з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, та просить справу розглядати без його участі.

Суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі сторін, які не з`явились.

Дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні,06 травня 2019 року близько 22 год. 00 хв. на автодорозі Устилуг-Луцьк-Рівне в напрямку м. Рівне на 134 км в межах Рівненського району Рівненської області відбулася дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП), у якій автомобіль «МАН» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння та грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_3 загинув на місці пригоди.

Позивачка є мамою загиблого ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_3 .

Між страховиком ПрАТ «СК «ВУСО» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лого-Транс» () укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ-9013509 за яким страховик взяв на себе зобов`язання у випадку настання страхової подій відшкодувати завдану страхувальником шкоду життю, здоров`ю та майну третіх осіб при експлуатації забезпеченого транспортного засобу MAN WMAL331853G107168, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 зі страховою сумою 200 000 грн. за шкоду життю, здоров`ю та 100 000 грн. за шкоду майну третіх осіб.

Отже, станом на дату настання ДТП відповідальність водія транспортного засобу автомобіля «МАН» державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ9013509, який діяв на момент настання ДТП станом на 06.05.2019 року.

За фактом настання даної ДТП було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000104 та розпочате досудове розслідування.

25.09.2019 року старшим слідчим ВРЗ у сфері транспорту СУ ГУНП в Рівненській області майором поліції Тумак І.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000104 від 06.05.2019 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Проте, відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини (п.4 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Позивачка вважає, що вона має всі підстави для відновлення свого порушеного права і одержання грошової компенсації за спричинену їй шкоду, оскільки відповідальність водія за спричинену шкоду третім особам є застрахована, то позивачка вирішила відновити своє порушене право шляхом одержання грошової компенсації за спричинену шкоду у зв`язку із втратою годувальника у виді відшкодування саме від відповідача.

Законодавством України визначено досудовий порядок отримання грошової компенсації за спричинену шкоду третіми особами внаслідок ДТП майну, життю та/або здоров`ю, і такий порядок міститься у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон України №1961-IV), який являється спеціальним законом, оскільки застосовується у спеціальних правовідносинах.

Даним законом не покладено обов`язку на особу, яка має право на одержання страхового відшкодування, отримувати це страхове відшкодування виключно шляхом врегулювання страхового випадку в досудовому порядку. Це підтверджує і постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 року по справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19).

Тому звернення позивачки до суду є її правом та відповідає чинному порядку.

У той же час позивачка вирішила спочатку у досудовому порядку спробувати отримати належне їй страхове відшкодування як грошову компенсацію за спричинену шкоду. І для одержання такого страхового відшкодування в її інтересах була подана заява до відповідача про виплату:

50 076,00 грн. - страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди;

11 230 грн. - страхового відшкодування, понесених витрат на поховання;

138 694 грн. - страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника (в межах ліміту).

13.02.2020 року на банківські реквізити представника ОСОБА_5 по довіреності ОСОБА_6 відповідач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 61 306 грн., з чого можна зробити висновок, що страховиком здійснено виплату страхового відшкодування (компенсація моральної шкоди) та відшкодування витрат, понесених на поховання.

Проте вимога позивачки щодо здійснення виплати страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, страховиком не була здійснена.

Через це позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом.

Проте суд не знаходить підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Спеціальний Законом № 1961 -IV детально регламентовано порядок, вид та умови страхового відшкодування. Спеціальний закон який регулює інститут відносин між страхувальниками (потерпілими) та страховиком під час керування забезпеченим транспортним засобом.

Законодавець встановив, що відповідно до статті 27 п. 27.2. Закону № 1961-IV страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Факт перебування позивачки на утриманні у сина підлягає доказуванню.

Позивачкою не надано доказів про те, що вона була на утриманні ОСОБА_7 , який загинув внаслідок ДТП.

Згідно аналізу приписів ст. 1200 ЦК України про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого мають фактично дві групи осіб:

-непрацездатні особи, які є утриманцями загиблого та його діти;

-працездатні, що доглядають за дітьми померлого до певного віку.

У даній справі позивачка мала б довести, що вона належить до однієї з цих груп.

Якщо, особа належить до такої групи, то слід довести розмір доходу потерпілого (померлого) та факт перебування на його утриманні. Тобто слід було б надати документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, наданої утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Стаття 26 цього закону визначає, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років. Тобто 60 років - це вік непрацездатності, визначений законом.

Однак, факт наявності пенсійного віку не надає безумовного права пенсіонеру (непрацездатної особи) на отримання страхового відшкодування від страховика, так як в даному випадку мати загиблого має самостійний дохід (пенсію). А покликання позивачки на те, що вона перебувала на утриманні свого сина, «отримувала від нього постійну та суттєву матеріальну допомогу, від якої залежало її існування» нічим не підтверджено.

Довідки від виконавчого комітету Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області, на які покликається позивачка як на докази про начебто спільне проживання та перебування позивачки на утриманні потерпілого, не є належними доказами, що відповідають критеріям ст.77, ст.79 ЦПК України. Вони не свідчать про розмір утримання від сина, яке ніби то мала позивачка. Більше того, в матеріалах відсутні взагалі відомості та докази про розмір доходу потерпілого (загиблого ОСОБА_3 ) за попередній період, і не зрозуміло чи взагалі він отримував будь-які доходи, чи був він працевлаштованим.

Непрацездатні члени сім`ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування. Розмір відшкодування у зв`язку з втратою годувальника у цих випадках визначається з його заробітку без врахування заробітку або пенсії, що одержували зазначені особи (підпункт «г» пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»). Особа вважається такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, позивачкою та її представницею не надано до суду належних доказів того, що позивачка у вказаний період не отримувала грошові кошти у розмірі прожиткового мінімуму. Позивачкою та її представницею не доведено належними та допустимими доказами потребу у матеріальній допомозі позивачки, та що загиблий надавав таку допомогу, яка в свою чергу була основним і постійним джерелом існування позивачки.

Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України.

Позивачкою заявлено стягнення з відповідача судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу в сумі 30 000 грн.

Відповідач заперечує проти вимог про стягнення судових витрат, не погоджується з їх правомірністю, вважає їх необґрунтованими, незаконними такими, що не підлягають стягненню.

Суд вважає, що немає підстав для стягнення заявлених витрат.

Статтею 137 ЦПК України зазначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Щодо відповідності витрат на професійну правничу допомогу засадам та критеріям пропорційності, співмірності, складності справи, ціни позову та підстави її зменшення визначено у правовій позиції викладеної у додатковій Постанові від 19 лютого 2020 року Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.

Проте позивачкою не були надані докази понесення нею цих витрат.

А у разі відмови у позові понесені позивачкою судові витрати покладаються на неї ж.

Тому судом не обговорюється питання про можливість їх зменшення, як про це зазначає представник відповідача, оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

Щодо заявлених представником відповідача витрат на професійну правничу допомогу, то суд вважає, що такі витрати повинні бути стягнуті з позивачки на користь відповідача.

Так, між представником відповідача та відповідачем був укладений договір б/н від 12.06.2020 року про надання правової допомоги. Згідно додатку №1 до Договору розмір фіксованого гонорару у сумі 8000 грн. повинен бути сплачений відповідачем за надання правничої допомоги адвокатом Шиліним В.В.

Суд вважає, що стягнення з позивачки на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. не порушує загальні засади цивільного процесуального закону: пропорційності та співмірності, враховуючи ціну позову та складність справи.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «ВУСО» 8000 (вісім тисяч) грн. судових витрат (витрати на професійну правничу допомогу).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивачка: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканка: АДРЕСА_2 )

Відповідач: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" (, місце знаходження: вул. Казимира Малевича, 31, м. Київ, 03150)

Суддя Красовський О.О.

Повне рішення суду складено 20 травня 2022 р.