УХВАЛА

09 листопада 2022 року м. Кропивницький

справа № 392/1831/21

провадження № 22-ц/4809/1130/22

Суддя Кропивницького апеляційного суду Дьомич Л.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 26 серпня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про стягнення вихідної допомоги та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 26 серпня 2022 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про стягнення вихідної допомоги та моральної шкоди.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржила його в апеляційному порядку.

Подана апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, виходячи із наступного.

Вимоги до форми і змісту апеляційної скарги визначені у ст. 356 ЦПК України.

За п. 2 ч. 4 зазначеної процесуальної норми до апеляційної скарги додаються копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Скаржницею зазначеної вимоги процесуального закону не дотримано, оскільки до апеляційної скарги не додано її копії (примірника) з додатком для відповідача у справі.

Апеляційний суд вважає за необхідне наголосити, що процесуальним законом імперативно та без жодних виключень встановлений обов`язок скаржника надавати копії апеляційної скарги з додатками відповідно до кількості учасників справи. Зазначена процесуальна вимога не є формальною, оскільки у даному випадку саме таким чином досягається забезпечення рівності процесуальних прав та обов`язків учасників справи.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору (ч. 5 ст.356 ЦПК України).

Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» (далі Закон) унормовано, що судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційної скарги на судове рішення.

У п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону передбачено, що судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Поряд з цим, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи із ціни позову у даній справі 779206,00 грн (679206,00 грн +100000,00 грн), за подання до суду позовної заяви у даній справі позивачці необхідно було сплатити судовий збір у сумі 7792,06 грн (779206,00 грн х 1%= 7792,06 грн).

Таким чином, судовий збір, який підлягає сплаті за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції складає 11 688,09 грн (7792,06 грн х 150% = 11 688,09 грн).

Однак, доказів сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі скаржницею до суду не надано.

Разом з тим, у апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що звільнена від сплати судового збору на підставі п. 1 ч.1 ст. 5 Закону.

Апеляційний суд не погоджується з такими доводами, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Разом з тим, позивачкою у даній справі пред`явлено позов про стягнення вихідної допомоги при звільненні та моральної шкоди. Вимога про поновлення на роботі у даній справі не заявлялася.

Як правильно зазначив суд першої інстанції у додатковому рішенні від 28 жовтня 2022 року, поняття вихідної допомоги при звільненні не може ототожнюватися із заробітною платою.

Так, структура заробітної плати визначена у ст. 2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Крім цього, на підставі ст. 2 Закону України «Про оплату праці» структуру заробітної плати можна визначити, беручи до уваги положення Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713 (далі - Інструкція № 114/8713).

Відповідно до п. 3.8. Інструкції №114/8713 суми вихідної допомоги при припиненні трудового договору віднесені до інших виплат, що не належать до фонду оплати праці.

Таким чином, пільга щодо сплати судового збору, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», не поширюється на позовну вимогу про стягнення вихідної допомоги при звільненні та похідну від неї вимогу про відшкодування моральної шкоди.

За викладеного, скаржницею не дотримано вимог п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України.

За ч. ч. 2, 3 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 185 цього Кодексу.

На підставі наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції у даній справі підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст. 185, 356, 357 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 26 серпня 2022 року,- залишити без руху.

Запропонувати ОСОБА_1 у десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали надати до апеляційного суду:

- копію (примірник) апеляційної скарги з додатком для відповідача;

- докази сплати судового збору у сумі 11 688,09 грн за реквізитами, розміщеними на офіційному сайті Кропивницького апеляційного суду.

У разі невиконання у встановлений строк вимог щодо усунення недоліків апеляційної скарги, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута скаржниці.

Роз`яснити скаржниці, що суд за заявою особи може продовжити процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.М. Дьомич