Справа № 577/2501/22
Провадження № 2/577/711/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2022 року м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області

у складі головуючого судді Потій Н.В.,

за участю секретаря Подейко Т.С.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Конотопі Сумської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції сторін.

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь борг за договором позики б/н від 02.09.2019 у розмірі 70750 грн. та 992,40 грн. судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що 02.09.2019 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір позики (розписка), за яким ОСОБА_1 02.09.2019 отримала від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 70750 грн. та зобов`язалась їх повернути до 02.09.2020. У зазначений у договорі термін борг ОСОБА_1 не повернула. Позивач надсилав на її адресу повідомлення про повернення боргу, неодноразово телефонував, але свої зобов`язання відповідач не виконала, що спонукає звернутися до суду з вказаним позовом.

У визначений судом строк, відзив на позов не надано.

Наданий в судовому засіданні 24 жовтня 2022 року відзив на позов судом розцінено як письмові пояснення на позов та залучено їх до справи, про що постановлено ухвалу із занесенням до журналу судового засідання.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Інші процесуальні.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 05 серпня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено о 8:30 год 01 вересня 2022 року. Роз`яснено відповідачу право у строк протягом 5 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати заяву із запереченнями проти розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 17).

01 вересня 2022 року сторони в судове засідання не з`явилися; від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи з наданням часу для отримання правової допомоги, у зв`язку з цим судове засідання відкладено до 11:00 год 19 вересня 2022 року (а.с. 23).

19 вересня 2022 року відповідач ОСОБА_1 отримала в суді копію позовної заяви з доданими документами (а.с. 24), надала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю її представника в іншому процесі (а.с. 26). Клопотання позивача задоволено, розгляд справи відкладено до 13:30 год 27 вересня 2022 року (а.с. 27).

27 вересня 2022 року сторони до суду не з`явилися, відповідач надала заяву про відкладення розгляду справи оскільки бажає укласти договір з іншим адвокатом. У зв`язку з відсутністю відомостей про те, що позивач належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, 27 вересня 2022 року розгляд справи відкладено до 04 жовтня 2022 року до 13:30 год. (а.с. 31).

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 27 вересня 2022 року зобов`язано позивача надати для огляду в судовому засіданні 04 жовтня 2022 року о 13:30 год оригінал боргової розписки від 02 вересня 2019 року (а.с. 32).

У судовому засіданні 04 жовтня 2022 року постановлено ухвалу якою відмовлено в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про перехід зі спрощеного позовного провадження до загального позовного провадження; повторно зобов`язано позивача надати суду оригінал розписки; судове засідання відкладено до 11:00 год 24 жовтня 2022 року. (а.с.40)

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 24 жовтня 2022 року у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про призначення комплексної судової почеркознавчо-психологічної експертизи відмовлено. (а.с. 64-66)

Позивач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи й його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала і прохала відмовити у їх задоволенні. Суду пояснила, що розписку вона написала під погрозами ОСОБА_3 про позбавлення життя. Ніяких коштів в сумі 70750 грн вона не позичала. 19.02.2019 звернулася Конотопського РВП ГУНП в Сумській області з заявою відносно ОСОБА_3 за вимагання з неї неіснуючого боргу. Після цього зверненням не цікавилася, лише напередодні розгляду цивільної справи отримала відповідь з поліції про те, що у порушенні кримінальної справи було відмовлено.

Представник відповідача адвокат Суслін В.Т. також прохав відмовити в задоволенні позову. Суду пояснив, що ОСОБА_1 ніяких коштів в борг у ОСОБА_3 не брала. Відповідач познайомилася з позивачем коли винаймала квартиру в м. Київ. ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_1 роботу в магазині. Відповідач вважала, що позивач сплачує податки та займається торгівлею законно, вона працювала в магазині з 06.06.2018 по 15.09.2018, отримувала у нього заробітну плату, але підписи про отримання заробітної плати ніде не ставила. Виручку ОСОБА_3 забирав кожного дня, за червень - 20563 грн, липень - 29055 грн, серпень - 20784 грн, за вересень - 8445 грн. Одного разу, позивач закупив товар через інтернет, але товар не користувався попитом і за серпень заробітну плату не виплатив, виник конфлікт. ОСОБА_1 пропрацювала ще 15 днів та 15.09.2018 залишила роботу. Заробітну плату обіцяв сплатити після того, як продасть товар який не продала. Товару було ще близько на 20000 грн. Товар він не забрав, а вона не продала. Під час наступного конфлікту, ОСОБА_1 висловила погрози ОСОБА_3 написати заяви до податкової та поліції, а позивач висловлював погрози позбавити її життя. У лютому місяці 2019 р. вона зверталася з заявою до Конотопського РВП ГУНП в Сумській області на ОСОБА_3 за вимагання з неї неіснуючого боргу. 02.09.2019 біля будинку зустрів ОСОБА_3 та повідомив, що вона має перед ним борг в сумі 70750 грн., в цю суму входить борг за товар, витрати на адвоката, поїздки до м.Конотоп, за виклики його до поліції та до податкової. Вимусив під погрозами та психологічним тиском написати розписку та наказав тримати розписку в руках і сфотографував її з вимушеною посмішкою.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Конотопський МРВ УМВС України в Сумській області 24 травня 2002 року надала розписку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Кам`янець-Подільським МВ УМВС в Хмельницькій області 26 жовтня 2004 року, про те, що вона отримала від нього в борг грошову суму в розмірі 70750 грн готівкою, та зобов`язується повернути позику в строк до 02 вересня 2020 року. Розписка написана ОСОБА_1 власноручно 02 вересня 2019 року, містить підпис ОСОБА_1 . Оригінал вказаної розписки досліджено судом (а.с. 44).

Відповідно до копії паспорту серії НОМЕР_2 , виданого Кам`янець-Подільським МВ УМВС в Хмельницькій області, 26 жовтня 2004 року ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . Місце реєстрації АДРЕСА_2 (а.с.9-10).

З фотокопії фотозображення вбачається, що ОСОБА_1 тримає в руках боргову розписку від 02.09.2019 (а.с.12).

У визначений в розписці строк, ОСОБА_1 отриману позику не повернула.

З копії заяви ОСОБА_1 від 19.02.2019 року адресованої начальнику Конотопського РВ вбачається, що ОСОБА_1 прохала внести до ЄРДР відомості з приводу вимагання неіснуючого боргу ОСОБА_3 . У заяві зазначила, що на її заперечення з приводу того, що вона нічого не винна, а він нехай забирає свій товар в магазині, ОСОБА_3 не реагує.(а.с.55 ).

Відповідно до листа Конотопського РВП ГУНП в Сумській області №15726/61/05-2922 від 16.09.2022, ОСОБА_4 повідомлено, що звернення яке зареєстроване в Конотопському РВП від 15.09.2019 № 3882 розглянуто. Разом з цим повідомлено. Що з метою збереження відомостей, що містять службову, конфіденційну інформацію матеріал звернення ОСОБА_1 СО №2246 від 19.02.2019 разом з іншими матеріалами звернень за 2019 р. були знищені у зв`язку з введенням військового стану на території України від 24.02.2022. Знищення відбулося на підставі Акту «Про відбирання на знищення і знищення м матеріалів про відмову в порушенні кримінальної справи Конотопського РВП ГУНП в Сумській області» №4325/61/01 від 24.02.2022 (а.с. 54 )

ІV. Норми права.

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Згідно ч. 1 ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що при вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства (стаття 231 ЦК), судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов`язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім`ї, родичів тощо або їх майна. Факт насильства не обов`язково має бути встановлений вироком суду, постановленим у кримінальній справі.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо).

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Статтею 204 ЦПК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із положеннями ч. 1-4 ст.77ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст.81ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст.81ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

V. Оцінка суду.

Суд, вислухавши відповідача та її представника, дослідивши зібрані в справі докази та надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Законодавець у частині першій статті 16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Частиною другою статті 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Оскільки у наданій ОСОБА_1 , ОСОБА_3 розписці зазначені: сторони зобов`язання, грошова сума, яка передається, строк її повернення та особистий підпис позичальника, то суд приходить до висновку, що ця розписка є одночасно документом, який підтверджує передання грошей позикодавцем позичальнику й укладення договору позики, а те, що оригінал розписки знаходиться у ОСОБА_3 свідчить про невиконання ОСОБА_1 умов договору позики.

Заперечення відповідача про те, що розписку нею було написано під диктовку, не спростовує існування між сторонами зобов`язальних правовідносин, так як вищезазначені норми матеріального права, які регулюють правовідносини за договором позики, не виключають можливості складення боржником розписки про отримання грошових коштів у борг під диктовку іншої особи. Твердження відповідача про написання розписки під погрозами вбивства не доведено належними і допустимими доказами. Так, зі звернення ОСОБА_1 від 19.02.2019 року (а.с.55) вбачається, що вона зверталася до поліції з приводу вимагання ОСОБА_3 неіснуючого боргу. При цьому звернення взагалі не містить вказівки на те, що розписка від 02.09.2019 року була написана під погрозами вбивства, про що відповідач наголошувала в суді. Крім того, зі змісту наданого листа Конотопського РВП від 16.09.2022 року, адресованого ОСОБА_5 вбачається, що за її зверненням зареєстрованим 15.09.2019 року за вх. № 3882 відмовлено в порушенні кримінальної справи, а самі матеріали знищені у зв`язку із введенням воєнного стану. Оскільки відповідачем не були наведені обґрунтування доцільності призначення комплексної судової психологічно-почеркознавчої експертизи, яка не є обов`язковою і для її проведення та не встановлено сукупності умов для призначення цієї експертизи, ухвалою суду від 24.10.2022 року в задоволенні клопотання про призначення експертизи було відмовлено. Також суд бере до уваги, що ОСОБА_1 до звернення ОСОБА_3 з позовом до суду не вживала жодних заходів на спростування боргової розписки складеної нею 02.09.2019 року .

За таких обставин, позивачем доведено, як укладення договору позики, так і те, що у встановлений у договорі позики (розписці) від 02.09.2019 року строк, ОСОБА_1 не повернула позивачеві суму 70750,00 грн заборгованості, а тому вказана сума підлягає стягненню із відповідача.

Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 992,40 грн сплаченого судового збору.

Керуючись ст. 5, 12-13, 76-81, 141, 201, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , мешканця АДРЕСА_3 ) заборгованість за договором позики від 02 вересня 2019 року в сумі 70750 грн (сімдесят тисяч сімсот п`ятдесят грн.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп) судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , мешканець АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканка та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_4 .

Представник відповідача: ОСОБА_2 , юридична адреса:м. Конотоп).

Повний текст складено 31 жовтня 2022 року.

Суддя Потій Н. В.