Справа № 699/872/22
Номер провадження № 2/699/321/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2022 року м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь - Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Свитки С.Л.,

за участю секретаря судового засідання Таран О.В.,

представника позивача адвоката Кривошиї О.А.,

представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Проценко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: органу опіки та піклування виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради про позбавлення батьківських прав,

УСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з даним позовом, у якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що від спільного життя із відповідачем без реєстрації шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя позивача з відповідачем не склалося, практично з часу народження дитини відповідач не піклується про неї, практично не бачиться з нею, не бере ніякої участі у її вихованні. Позивач зазначає, що всі питання щодо виховання сина вирішуються ним самостійно без участі та підтримки з боку матері дитини, дитина знаходиться на його повному утриманні, тобто відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, тому позивач просить позбавити відповідача батьківських прав.

Ухвалою суду від 27.07.2022 року відкрито провадження, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 12.09.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник позивача адвокат Кривошия О.А. у судове засідання з`явився, підтримав позов, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, також доповнив, що дитина проживає з батьком, мати дитини залучалася до підготовки розгляду справи у виконавчому комітеті Корсунь-Шевченківської міської ради, вона самоусунулася від виховання своєї дитини, не контактує з нею, не утримує, допускає аморальні поступки і побиття дитини. Представник позивача зазначив, що обговорив із позивачем питання стягнення аліментів із відповідача при позбавленні її батьківських прав і позивач вважає за необхідне вирішити питання щодо перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділені Державного ощадного банку України, де позивач відкриє особистий рахунок дитини.

Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Проценко В.В. у судове засідання з`явилася, вважає, що позов необхідно задовольнити, так як позбавлення батьківських прав відповідача у даному випадку є доцільним. Відповідач подала до Служби у справах дітей виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради заяву про відмову від своєї дитини ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_5 надала суду показання, згідно яких позивач доводиться їй двоюрідним братом, а з відповідачем у неї стосунки рівні. Дитина ОСОБА_6 проживає з батьком, а мати не приймає участі у вихованні та утриманні дитини з 19 грудня 2021 року. В цей день мати зникла, залишивши дитину. В утриманні дитини приймає участь мати позивача ОСОБА_7 . Де знаходиться зараз мати дитини, їй невідомо, але знає, що у місті Корсуні-Шевченківському.

Свідок ОСОБА_8 надала суду показання, згідно яких вона займає посаду начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради. До вказаної служби щодо виконання відповідачкою батьківських обов`язків зверталася бабуся дитини. Працівники служби за місцем проживання дитини були тричі і жодного разу не було виявлено матір дитини. Було встановлено, що утриманням дитини займається мати позивача. Відповідачка при спілкуванні із працівниками служби у справах дітей заявила про відсутність у неї будь-якого інтересу до дитини. Свідоцтво про народження дитини було видано у 2022 році у зв`язку із визнанням позивачем свого батьківства.

Свідок ОСОБА_7 показала, що позивач доводиться їй сином, а відповідачка - співмешканка сина. Стосунки із відповідачкою у неї нормальні. На даний час дитина ОСОБА_6 перебуває на утриманні її та сина. Мати дитини з грудня 2021 року самоусунулася від участі у вихованні дитини, не зважаючи на те, що проживає в м. Корсуні-Шевченківському. Ніякої участі в утриманні дитини мати не приймає. Мав місце випадок заподіяння відповідачкою своїй дитині тілесних ушкоджень, внаслідок чого дитина перебувала на стаціонарному лікуванні. Батьківство її сина щодо дитини було підтверджено ДНК-аналізом.

Свідок ОСОБА_9 надав суду показання, згідно яких він займає посаду старшого інспектора ювенальної превенції ЧРУ ГУНП України в Черкаській області. Відповідач ОСОБА_2 потрапила в поле зору поліції через заподіяння тілесних ушкоджень дитині. Кримінального правопорушення при цьому виявлено не було. В подальшому під час моніторингу сім`ї було з`ясовано, що вихованням дитини займався позивач. За ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачку було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення повністю.

В суді встановлено, що позивач і відповідач проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_3 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 31 березня 2022 року Корсунь-Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.10).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного 13.06.2022 року начальником служби у справах дітей ОСОБА_8., головним спеціалістом служби у справах дітей Задніпряною Т.В., позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає у двокімнатній квартирі за адресою - АДРЕСА_1 . Разом з ним проживають син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . У вказаній квартирі створені комфортні умови для проживання дитини (а.с.11).

По місцю проживання позивач ОСОБА_1 характеризується позитивно, здійснює догляд за неповнолітнім сином, що підтверджується характеристикою з місця проживання, виданою 18.06.2022 року головою квартального комітету №4 Прокопенко А.А. (а.с.12).

Згідно висновку органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради, затвердженого рішенням виконкому Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області від 26.05.2022 року, доцільно позбавити громадянку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав відносно її малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказаний висновок мотивований тим, що малолітній ОСОБА_3 з народження по даний час проживає разом зі своїм батьком ОСОБА_1 за адресою - АДРЕСА_1 . Мати дитини ОСОБА_2 офіційно не працює, коштів на утримання малолітнього сина не надає. В ході обстеження квартири, в якій проживає дитина встановлено, що вона перебуває у спільній власності ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , батьком ОСОБА_1 створені належні умови для проживання та розвитку дитини - є окреме ліжко, місце для дозвілля та ігор, дитина забезпечена одягом, взуттям, засобами гігієни, іграшками та іншими речами необхідними для розвитку дитини. Всю відповідальність щодо забезпечення та утримання дитини взяв на себе батько ОСОБА_1 та бабуся ОСОБА_7 . Встановлено, що мати дитини ОСОБА_2 самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини; не допомагає матеріально, не цікавиться життям та здоров`ям дитини, нехтує своїми батьківськими обов`язками, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, не дбає про підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не дає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не забезпечує необхідним харчуванням. ОСОБА_2 подала до служби у справах дітей 31.03.2022 року заяву про те, що вона не заперечує проти того щоб її позбавили батьківських прав відносно її сина ОСОБА_6 (а.с.13-15).

31.03.2022 року відповідач ОСОБА_2 звернулася із заявою до начальника служби у справах дітей Корсунь-Шевченківської міської ради ОСОБА_8., в якій написала, що вона відмовляється від своєї дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Погоджується на позбавлення її материнських прав відносно її сина ОСОБА_10 , не заперечує проти визначення місця проживання її сина ОСОБА_10 разом зі своїм батьком ОСОБА_1 за адресою - АДРЕСА_1 (а.с.49).

Постановою судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 03.09.2020 року у справі №699/584/20, провадження №3/699/249/20 відповідач ОСОБА_2 притягалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП, якою передбачено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей (а.с.43).

Згідно виписки з медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02.06.2020 року отримав травму вуха, в зв`язку з чим було повідомлено службу у справах дітей про жорстоке поводження з дитиною (а.с.45), про вказану травму згідно повідомлення лікаря-педіатра ОСОБА_11 до КНП «Корсунь-Шевченківський ЦПМСД» зверталася бабуся ОСОБА_12 (а.с.46), також про вказану травму згідно повідомлення відділення поліції №1 Черкаського РУП ГУНП України в Черкаській області звертався позивач (а.с.44).

Згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 від 08.01.2019 року, довідки до акту огляду МСЕК серії ААА №356508 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є особою із інвалідністю 2 групи довічно (інвалідність з дитинства) (а.с.16-17).

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Декларацією прав дитини від 20.11.1959 року, Конвенцією про права дитини 20.11.1989 року, Європейською конвенцією про здійснення прав дітей від 25.01.1996 року, Сімейним кодексом України та Законом України «Про охорону дитинства».

Положеннями ч. 1 ст. 32, ч. 3 ст. 52 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч.ч. 7-9 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов"язані виховувати дитину, піклуватися про ї здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Як передбачено статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка відповідно до ст. 9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

В статті 150 СК України закріплені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України, підставою позбавлення батьків батьківських прав може бути ухилення останніх від виконання обов`язків по вихованню дитини.

В п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року № 3 зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Під час розгляду справи підтверджується винна поведінка та свідоме нехтування батьківськими обов`язками відповідачем, які свідчать про ухилення нею від виховання дитини і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відповідно до ст.164 СК України.

Враховуючи встановлені у справі обставини, суд вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу.

Згідно ч.2 ст.166 СК Україниособа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду (ч. 3ст. 166 СК України).

Відповідно до ст. 51, 52 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народженні вони у шлюбі чи поза ним. Обов`язок батьків щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття також закріплений у статті 180 Сімейного кодексу України. Отже, діючим законодавством України передбачений саме обов`язок, а не право батьків утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення повноліття і цей обов`язок стосується обох батьків.

Позивач при зверненні до суду з позовом про позбавлення відповідачки батьківських прав не заявив позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини.

Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК України та з урахуванням положень частини четвертої статті 10 ЦПК України (яка на даний час кореспондується з ч.1 ст.13 ЦПК України), вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом. Наприклад, суд має право вийти за межі заявлених вимог і з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину одночасно з позбавленням батьківських прав (частина друга статті 166 Сімейного кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, суд, незважаючи на відсутність у позовній заяві вимоги позивача про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини, виходячи із необхідності захисту інтересів малолітньої дитини, вважає за необхідне у даному випадку вийти за межі позовних вимог і з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дитини в порядку вимог ч.2 та ч. 3 ст. 166 СК України, оскільки підстав для звільнення відповідачки від обов`язку утримувати дитину у розумінні ст.188 СК України судом не встановлено.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на дитину, суд враховує положення закону щодо обов`язку відповідача утримувати сина та вважає, що порушене право малолітньої дитини підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача аліментів на сина на особистий рахунок дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

При визначенні розміру аліментів, суд, зважаючи на приписи ст.182 СК України, враховує, стан здоров`я та матеріальний стан дитини, те, що відповідач є особою працездатного віку, в матеріалах справи відсутні відомості щодо незадовільного стану її здоров`я, остання є не працюючою, дані щодо матеріального становища платника аліментів та відомості щодо її майна, грошових коштів, розміру заробітної плати (доходу) в матеріалах справи відсутні.

Вирішуючи спір в частині виконання відповідачем обов`язку утримувати дитину, суд застосовує норми права, що містяться в ст.ст. 166,180-182,184,191 СК України.

Суд вважає, що визначення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності, визначеним ч.9 ст.7 СК України.

Суд вважає за необхідне вирішити питання щодо перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділені Державного ощадного банку України та зобов`язати позивача відкрити особистий рахунок дитини у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня, коли позивач звернувся із позовом до суду - з 15липня 2022 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Позивач, як особа із інвалідністю другої групи, відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при подачі позовної заяви до суду. Тому суд, задовольняючи позов, відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує із відповідача на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Зобов`язати ОСОБА_1 відкрити особистий рахунок дитини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у відділенні Державного ощадного банку України у місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.07.2022 року і до досягнення дитиною повноліття, які перераховувати на особистий рахунок дитини, відкритий у відділенні Державного ощадного банку України.

Розмір аліментів, визначений судом в твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ГУК у Черкаській області (територіальна громада м. Корсуня-Шевченківського) 22030101, , банк отримувача - казначейство України, код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA0023741, код класифікації доходів бюджету 22030101 судовий збір в сумі 992.40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути поданою до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 21.10.2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженець м. Корсуня-Шевченківського Черкаської області, особа із інвалідністю другої групи довічно, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою - АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлений 21.10.2022

Суддя Свитка С.Л.