Номер провадження: 22-ц/813/2049/22
Справа № 512/502/17
Головуючий у першій інстанції Бростовська Н. О.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 512/502/17

Номер провадження: 22-ц/813/2049/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

- суддів Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Зеніної М.О.,

учасники справи:

- позивач Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», правонаступником якого є - Акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

- відповідачі 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є - Акціонерне товариство «Альфа-Банк», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Савранського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Бростовської Н.О. 27 листопада 2019 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» (далі Банк) звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №2008/661/ФОЗ.14/03 від 30.01.2008 р. в сумі 432 766,87 грн..

Банк обґрунтовує свої вимоги тим, що 30.01.2008 р. між ним та відповідачем ОСОБА_1 було укладено вищевказаний кредитний договір, за яким останньому надано грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, зі сплатою - 14,5% річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначеному цим договором, в межах максимального ліміту заборгованості до 400 000 грн. та кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до - 29.01.2018 р..

В забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором між Банком ОСОБА_2 30.01.2008 р. було укладено договір поруки №06-09/107, за яким остання зобов`язалася перед позивачем у повному обсязі, солідарно відповідати за виконання ОСОБА_1 зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій у розмірі та у випадках, передбачених договором про надання відновлювальної кредитної лінії №2008/661/ФОЗ.14/03 від 30.01.2008 р..

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідач ОСОБА_1 систематично порушує свої зобов`язання зі сплати кредиту, у зв`язку з чим станом на 26.07.2017 р. він має заборгованість у загальному розмірі - 432 766,87 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом 173 333,56 грн.; - заборгованість за відсотками 148 345,89 грн.; - заборгованість з пені за несвоєчасне повернення кредиту 36 859,31 грн.; - заборгованість по пені за несвоєчасне повернення відсотків 36 368,69 грн.; - інфляційні втрати за кредитом 19 056,38 грн.; - інфляційні втрати за відсотками 18 803,04 грн.. Також Банк просить стягнути солідарно витрати по сплаті судового збору в сумі 6 491,50 грн. (Т. 1, а. с. 2 - 4).

Ухвалою Савранського районного суду від 13.11.2019 р. за заявою первісного позивача ПАТ «Укрсоцбанк» останнього було замінено на його правонаступника АТ «Альфа-Банк» (Т. 1, а. с. 148 - 149).

2.2 Позиція сторін в суді першої інстанції

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у запереченнях на позовну заяву просять відмовити у задоволенні позову, справу розглянути без їх участі (Т. 1, а. с. 184). У запереченнях проти позову відповідач ОСОБА_1 зазначає, що з позовними вимогами вони не згодні, вважають їх незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Посилаються на те, що Банк самостійно, в односторонньому порядку, в порушення положень п.п. 2.13.1 п. 2.13 договору, не повідомивши про намір змінити розмір процентів за кредитом, починаючи з жовтня 2009 року нараховував відсотки за користування кредитом за ставкою - 22% річних. При цьому, жодних додаткових угод до договору між позичальником та Банком щодо зміни відсоткової ставки не укладалось. Погашення кредиту здійснювалось ОСОБА_1 за ставкою - 14,5% річних. ОСОБА_1 неодноразово направляв на адресу позивача листи, в яких висловлював свою незгоду із підвищенням процентної ставки. Крім того, відповідач ОСОБА_1 вказує, що неправомірність нарахування Банком відсотків за ставкою - 22% річних та відсутність заборгованості за кредитом встановлена рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 03.11.2016 р. (Т. 1, а. с. 50).

2.3 Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Савранського районного суду Одеської області від 27 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є - Акціонерне товариство «Альфа-Банк», до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що між сторонами кредитного договору додаткова угода щодо зміни розміру відсотків укладена не була. Отже, згоди у письмовій формі щодо підвищення розміру процентної ставки досягнуто не було, що є порушенням вимог ст. ст. 207, 640 та ч. 3 ст. 653 ЦК України та положень п. 2.6 і п. п. 2.13.1, 2.13.2 кредитного договору, якими врегульовані питання умов та порядку зміни відсоткової ставки за договором.

Надана позивачем довідка станом на 26.07.2017 р., яка надана по клієнту банку ОСОБА_1 по договору №2008/661/ФОЗ.14/03 від 30.01.2008 р. про перерахування ним коштів в рахунок погашення заборгованості за період з 29.01.2008 р. по 25.07.2017 р. (Т. 1, а. с. 23 - 24) співпадає з розрахунком погашення кредиту від 15.11.2017 р., який доданий відповідачем ОСОБА_1 до заперечень проти позову (Т. 1, а. с. 51 - 52), що підтверджує повне погашення останнім заборгованості за договором №2008/661/ФОЗ.14/03 від 30.01.2008 р. (Т. 1, а. с. 187 - 188).

2.4 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі Банк) просить рішення Савранського районного суду Одеської області від 27 листопада 2019 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі.

2.5 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) суд першої інстанції розглянув справу за відсутності представника позивача; 2) суд першої інстанції помилково посилався на обставини, встановлені рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 03.11.2016 року у справі №501/430/16-ц, оскільки постановою Верховного суду від 13.11.2019 року рішення суду першої інстанції скасовано та справу направлено до суду першої інстанції; 3) збільшення процентної ставки було здійснено Банком законно та не підлягає перегляду (Т. 1, а. с. 194 - 199).

3. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.12.2020 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Савранського районного суду Одеської області від 27 листопада 2019 року залишено без руху (Т. 2, а. с. 3).

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом подано до суду заяву, якою усунуто зазначені в ухвалі недоліки (Т. 2, а. с. 6 - 7).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.02.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Савранського районного суду Одеської області від 27 листопада 2019 року (Т. 2, а. с. 28 - 29).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.02.2021 року призначено апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Савранського районного суду Одеської області від 27 листопада 2019 року до розгляду (Т. 2, а. с. 30).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.05.2021 року витребувано з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» документи та інформацію (Т. 2, а. с. 54 - 56 зворотна сторона).

20.09.2021 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі № 501/430/16-ц.

07.10.2021 року від адвоката Байрамова О.В., діючого від імені АТ «Альфа-Банк», надійшла заява про долучення доказів до матеріалів справи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження задоволено.

Апеляційне провадження у цивільній справі за позовною заявою ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі № 501/430/16-ц за позовом ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк» (правонаступник ПАТ «Укрсоцбанк») про зобов`язання здійснити перерахунок нарахованих відсотків у зв`язку з порушенням Закону України «Про захист прав споживачів».

Постановою Верховного Суду від 13 квітня 2022 року скасовано ухвалу Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року та справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.05.2022 року призначено справу до судового розгляду на 13.10.2022 року.

20.06.2022 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

12.10.2022 року від ОСОБА_2 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення іншої справи №752/10171/22.

13.10.2022 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи.

13.10.2022 року від ОСОБА_2 надійшла заява про відкладення розгляду справи.

13.10.2022 року від ОСОБА_2 надійшла заява про застосування стоку позовної давності.

13.10.2022 року від ОСОБА_2 надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.

13.10.2022 року від ОСОБА_2 надійшло клопотання про надання додаткового строку для подання відзиву на апеляційну скаргу.

13.10.2022 року від адвоката Борщенка К.Ю., діючого від імені АТ «Альфа-Банк», надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.10.2022 року у задоволені клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі до вирішення іншої справи №752/10171/22 відмовлено.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Щодо клопотань про відкладення розгляду справи колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

При здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) (далі - Конвенція) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особі (справа "Скопелліті проти Італії" від 23 листопада 1993 року), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25 березня 1999 року).

Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК), Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК)

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, багаторазове призначення справи до розгляду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, викладення правової позиції учасників справи у заявах по суті справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

4. Мотивувальна частина

4.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Альфа-Банк» підлягає задоволенню частково.

4.2 Встановлені судом першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

30.01.2008 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії №2008/661/ФОЗ.14/03 (далі кредитній договір), за яким АКБ соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого з усіма правами та обов`язками є - ПАТ «УКРСОЦБАНК» (за договором кредитор), надав ОСОБА_1 (за договором позичальник) грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання зі сплатою - 14,5% річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначеному цим договором, в межах максимального ліміту заборгованості до - 400 000 грн. та кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом - до 29.01.2018 р..

В забезпечення виконання ОСОБА_1 вказаного кредитного договору 30.01.2008 р. між АКБ соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №06-09/107, за яким остання зобов`язалася перед позивачем у повному обсязі, солідарно відповідати за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №2008/661/ФОЗ.14/03 від 30.01.2008 р. щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій у розмірі та у випадках, передбачених цим договором.

Пунктом 1.1 кредитного договору визначений розмір процентної ставки за користування кредитом та комісій в сукупності - 14,5% річних. Пункт 3.3.16 у договорі відсутній.

Порядок зміни розміру процентів та комісій за кредитним договором визначений у п. п. 2.13.1, 2.13.2 кредитного договору, зокрема, про намір змінити розмір процентів та/або комісій кредитор зобов`язаний повідомити позичальника не пізніше, ніж за десять робочих днів до дати початку їх застосування, а також надати для укладення відповідну додаткову угоду (Т. 1, а. с. 8).

31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером 24165, щодо стягнення на користь ПАТ «Укрсоцбанк», заборгованості, що виникла за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 2008/661/Ф03.14/03 від 30.01.2008 року, боржником за яким є ОСОБА_1 .. Стягнення заборгованості проводиться за період з 26.07.2015 року по 26.07.2017 року. Загальна сума заборгованості становить - 321 679,45 грн. та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису.

Заочним рішенням Іллічівського районного суду Одеської області від 03.11.2016 року по цивільній справі № 501/430/16-ц, зміненим рішенням апеляційного суду Одеської області від 15.05.2017 року, стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 суму переплати по кредиту у розмірі - 3,14 грн.. Зобов`язано ПАТ «Укрсоцбанк» здійснити перерахунок нарахування відсотків ОСОБА_1 по договору про надання відновлювальної кредитної лінії №2008/661/ФОЗ.14/03 від 30.01.2008 року, виходячи зі ставки - 14,5% річних. Визнано припиненим договір про надання відновлювальної кредитної лінії №2008/6б1/Ф03.14/03 від 30.01.2008 року та припинено правовідносини між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» по договору про надання відновлювальної кредитної лінії №2008/661/ФОЗ.14/03 від 30.01.2008 року, у зв`язку з виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань.

Постановою Верховного суду у справі 501/430/16-ц від 13.11.2019 року заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 03 листопада 2016 року в частині стягнення з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 суми переплати по кредиту у розмірі - 3,14 грн., зобов`язання ПАТ «Укрсоцбанк» здійснити перерахунок нарахованих відсотків за кредитним договором, виходячи зі ставки - 14,5 % річних, визнання припиненим договору про надання відновлюваної кредитної лінії № 2008/661/Ф03.14/03 від 30 січня 2008 року, визнання припиненим договору іпотеки від 30 січня 2008 року, зобов`язання ПАТ «Укрсоцбанк» вчинити дії з проведення державної реєстрації припинення обтяження на предмет іпотеки по договору іпотеки від 30 січня 2008 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 15 травня 2017 року про залишення в цій частині рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 03 листопада 2016 скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 в частині доповнення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зазначеним пунктом 2 визнано незаконною та нечинною.

Постановою Апеляційного суду Одеської області у справі №522/10545/18 від 05.12.2018 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 03.11.2017 року приватним нотаріусом Київського міського округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, зареєстрований в реєстрі за №26225, яким стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса - АДРЕСА_1 ) на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості, що виникла по Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №2008/661/ф03.14/03 від 30.01.2008 року за період з 26 липня 2015 року по 26 липня 2017року що складається з заборгованості за кредитом 173 333,56 грн.; - заборгованості за відсотками за користування кредитом 148 345,89 грн., загальна сума заборгованості становить - 321 679,45 грн..

12.09.2019 р. відбулась реорганізація АТ «УКРСОЦБАНК» шляхом його приєднання до АТ «Альфа-Банк», який є його правонаступником та набув усіх прав і обов`язків АТ «УКРСОЦБАНК» (Т. 1, а. с. 152 - 167).

4.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції.

4.4 Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття аргументів відзиву на апеляційну скаргу

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

30.01.2008 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії №2008/661/ФОЗ.14/03, за яким АКБ соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого з усіма правами та обов`язками є - ПАТ «УКРСОЦБАНК» (за договором кредитор), надав ОСОБА_1 (за договором позичальник) грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання зі сплатою - 14,5% річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначеному цим договором, в межах максимального ліміту заборгованості - до 400 000 грн. та кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом - до 29.01.2018 р..

У забезпечення виконання ОСОБА_1 вказаного кредитного договору 30.01.2008 р. між АКБ соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №06-09/107, за яким остання зобов`язалася перед позивачем у повному обсязі, солідарно відповідати за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №2008/661/ФОЗ.14/03 від 30.01.2008 р. щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій у розмірі та у випадках, передбачених цим договором.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Пунктом 1.1 кредитного договору визначено, що надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами «Транш», а у сукупності «Транші», зі сплатою - 14,5% процентів річних та комісій, в розмірі та порядку визначеному цим Договором.

За змістом п. 2.6 кредитного договору у разі зміни процентних ставок на кредитному ринку України, в тому числі внаслідок прийняття компетентними державними органами України рішень, що прямо або опосередковано впливають на стан кредитного ринку України, а також за рішенням Правління, Комітету з питань управління активами та пасивами, Кредитно-інвестиційного комітету, Тарифного комітету Кредитора, Кредитор має право ініціювати зміну розміру процентів та комісії, визначених відповідно в п.п.1.1 та 3.3.16 цього договору.

Однак, колегією суддів встановлено, що договір про надання відновлювальної кредитної лінії №2008/661/ФОЗ.14/03 не містить пункт 3.3.16.

Відповідно до п. 3.1.2. кредитор зобов`язаний завчасно повідомляти позичальника про намір змінити розмір процентів (плату за Кредит) у порядку визначеному п. 2.13 цього Договору.

За змістом п. 2.13 кредитного договору у разі зміни процентних ставок на кредитному ринку України, в тому числі внаслідок прийняття компетентними державними органами України рішень, що прямо або опосередковано впливають на стан кредитного ринку України, а також за рішенням Правління, Комітету з питань управління активами та пасивами, Кредитно-інвестиційного комітету, Тарифного комітету Кредитора, Кредитор має право ініціювати зміну розміру процентів та комісії, визначених відповідно в п.п. 1.1.1 цього договору.

З огляду на зазначене, кредитор (позивач) має право лише ініціювати зміну розміру процентів річних та комісій, а не змінювати їх розмір в односторонньому порядку.

Порядок зміни розміру процентів та комісій за кредитним договором визначений у п.п.2.13.1 і 2.13.2 кредитного договору, зокрема, про намір змінити розмір процентів та/або комісій кредитор зобов`язаний повідомити позичальника не пізніше, ніж за десять робочих днів до дати початку їх застосування, а також надати для укладення відповідну додаткову угоду (Т. 1, а. с. 8).

Згідно з ч. 3 ст. 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями ст. ст. 207, 640 цього Кодексу та уклали кредитний договір, в якому передбачили умови зміни процентної ставки, то вони мають виконуватися і вважаються такими, що момент досягнення домовленості настав, а саме шляхом укладання відповідної додаткової угоди щодо зміни процентної ставки.

За змістом частини першої статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

Між сторонами кредитного договору така додаткова угода укладена не була, а отже згоди у письмовій формі щодо підвищення розміру процентної ставки досягнуто не було, що є порушенням вимог ст. ст. 207, 640 та ч. 3 ст. 653 ЦК України та положень п. 2.6 і п. п. 2.13.1, 2.13.2 кредитного договору, якими врегульовані питання умов та порядку зміни відсоткової ставки за договором.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відповідно до положень п. п. 2.13.1 та 2.13.2 кредитного договору щодо наміру змінити розмір процентної ставки кредитор (позивач) зобов`язаний був повідомити позичальника (відповідача) не пізніше ніж за десять робочих днів до дати початку їх застосування, а також надати для укладення відповідну додаткову угоду.

Згідно статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банками забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами.

Після укладення договору в 2008 році позичальник його не оспорював, приступив до його виконання і виконував тривалий час, тобто погодився з умовами договору. Договором визначено повернення кредиту в тій самій валюті, в якій видано кредит, що повністю відповідає суті договору кредиту (позики) і не суперечить чинному законодавству.

Відповідно до пунктів 2.13.1-2.13.3 кредитного договору про намір змінити розмір процентів за надання кредиту та/або комісій, кредитор зобов`язаний повідомити позичальника не пізніше ніж за десять робочих днів до дати початку їх застосування, а також надати для укладення відповідну додаткову угоду. У разі, якщо позичальник погодиться зі зміненим розміром процентів за кредитом та/або комісій, він зобов`язаний потягом строку, зазначеного в п. 2.13.1. цього договору, підписати надану кредитором додаткову угоду про внесення змін до договору та повернути її кредитору.

З матеріалів справи вбачається, що 05.11.2009 року ОСОБА_1 пропозиції щодо підвищення процентної ставки не прийняв, додаткової угоди не підписував, продовжував сплачувати проценти згідно первинних умов кредитного договору та одночасно звернувся до позивача з листом, в якому висловив незгоду з підвищенням процентної ставки з відповідним обґрунтуванням.

У разі, якщо позичальник не погодиться з запропонованими кредитором розмірами процентів або комісій, він зобов`язаний протягом строку, зазначеного у підпункті 2.13.1 цього договору, повернути кредитору існуючу заборгованість за кредитом, сплатити нараховані проценти, комісії, можливі штрафні санкції в повному обсязі. Після сплати позичальником зазначених сум дія цього договору вважається припиненою.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, за цими правилами суд повинен надати оцінку усім доказам, які є в матеріалах справи та на які сторони посилаються, як на підтвердження своїх вимог та заперечень, та не може вважати встановленими факти, які не підтверджені наявними у справі доказами.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч. 5 ст. 82 ЦПК України).

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що посилання суду першої інстанції на обставини, які були встановлені рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 03.11.2016 року у справі №501/430/16-ц, а саме на погашення відповідачем у повному обсязі кредитної заборгованості та припинення кредитного договору та договору іпотеки від 30 січня 2008 року з підстав недосягнення згоди між сторонами щодо підвищення процентної ставки у письмовій формі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки постановою Верховного Суду від 13.11.2019 року рішення суду першої інстанції скасовано та справу направлено до суду першої інстанції.

Тобто, станом на час ухвалення рішення у даній справі (27.11.2019 року) заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 03 листопада 2016 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 15 травня 2017 року вже були скасовані (13.11.2019 року).

Виходячи з того, що ОСОБА_1 не погодився із зміною процентної ставки, останній не пізніше 10 робочих днів, повинен був повернути кредитору існуючу заборгованість за кредитом, сплатити нараховані проценти, комісії, можливі штрафні санкції в повному обсязі. Вказані умови договору не були виконані ані ОСОБА_1 , ані ОСОБА_2 ..

У позовній заяві позивач вказує, що станом на 26.07.2017 р. відповідач має кредитну заборгованість в сумі - 432 766,87 грн., яка складається із: - заборгованість за кредитом - 173 333,56 грн.; - заборгованість за відсотками 148 345,89 грн.; - пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 36 859,31 грн.; - пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 36 368,69 грн.; - інфляційні втрати за кредитом - 19 056,38 грн.; - інфляційні втрати за відсотками - 18 803,04 грн..

На підтвердження вказаної заборгованості позивач надав суду довідку за вих. №10.1-87/13866 від 26.07.2017 р., яка надана по клієнту банку ОСОБА_1 по вказаному кредитному договору про перерахування ним коштів в рахунок погашення заборгованості за період з 29.01.2008 р. по 25.07.2017 р. (Т. 1, а. с. 23 - 24), та розрахунок вимог банку у зв`язку з неповерненням ОСОБА_1 кредитної заборгованості станом на 26.07.2017 р. (Т. 1, а. с. 25 - 28), з якого вбачається, що, починаючи з жовтня 2009 року позивач нараховував відповідачу відсотки за користування кредитом за ставкою - 22% річних.

Колегія суддів вважає за необхідне застосувати з жовтня 2009 року відсотки за користування кредитом за ставкою - 14,5% річних.

Розраховується за формулою:

[Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році]

Де:

[Сума боргу] сума простроченого боргу;

[Процентна ставка (%)] проценти річних;

[Кількість днів] кількість днів прострочення зобов`язання;

[Кількість днів у році] кількість днів у календарному році.

-сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 20.10.2008 року по 27.12.2009 року складає 57 606.93 грн.

-сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 28.12.2009 року по 27.12.2010 року складає 42 291.67 грн.

-сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 28.12.2010 року по 03.01.2012 року складає 37 652.46 грн.

-сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 04.01.2012 року по 28.12.2012 року складає 31 867.16 грн.

-сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 29.12.2012 року по 02.01.2014 року складає 26 435.61 грн.

-сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 03.01.2014 року по 05.01.2015 року складає 20 427.17 грн.

-сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 06.01.2015 року по 04.01.2016 року складає 14 601.78 грн.

-сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 05.01.2016 року по 04.01.2017 року складає 9 047.91 грн.

-сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 05.01.2017 року по 25.07.2017 року складає 2 594.15 грн..

Сума відсотків за користування грошовими коштами за ставкою 14,5 % за період з 31.01.2008 року по 20.10.2008 року складає - 32 802,70 грн..

Сума відсотків за користування грошовими коштами за ставкою - 14,5 % за період з 20.10.2008 року по 25.07.2017 року складає - 242 524,84 грн..

Загальна сума відсотків за користування грошовими коштами за ставкою - 14,5 % за період з 31.01.2008 р. по 25.07.2017 року складає - 275 327,54 грн..

Однак, ОСОБА_1 у своєму розрахунку зазначає, що ним було сплачено - 213 655,78 грн. у рахунок погашення відсотків по кредиту, разом з тим не надає відповідних підтверджень сплати відсотків у вказаному розмірі.

Відповідно до наданого Банком розрахунку, сума сплачених відсотків складає - 271 087,33 грн., тобто заборгованість по відсоткам за користування грошовими коштами, яку необхідно стягнути, становить - 4 240,21 грн. = (275 327,54 грн. - 271087,33 грн.).

Відповідно до розрахунку вимог банку з неповернення кредитної заборгованості (Т. 1, а. с. 25 - 27) сума отриманих коштів ОСОБА_1 складає - 541 555,93 грн., однак Банком надаються заяви про видачу готівки у загальному розмірі - 535 000 грн..

Відповідно до заяви про видачу готівки №008 від 31.01.2008 року, ОСОБА_1 отримав транш у розмірі - 15 000 грн. (Т. 1, а. с. 21).

Відповідно до заяви про видачу готівки №007 від 01.02.2008 року, ОСОБА_1 отримав транш у розмірі - 20 000 грн. (Т. 1, а. с. 16).

Відповідно до заяви про видачу готівки №003 від 21.02.2008 року, ОСОБА_1 отримав транш у розмірі - 80 000 грн. (Т. 1, а. с. 17).

Відповідно до заяви про видачу готівки №021 від 26.02.2008 року, ОСОБА_1 отримав транш у розмірі - 80 000 грн. (Т. 1, а. с. 18).

Відповідно до заяви про видачу готівки №003 від 03.03.2008 року, ОСОБА_1 отримав транш у розмірі - 30 000 грн. (Т. 1, а. с. 22).

Відповідно до заяви про видачу готівки №09 від 24.03.2008 року, ОСОБА_1 отримав транш у розмірі - 30 000 грн. (Т. 1, а. с. 19).

Відповідно до заяви про видачу готівки №003 від 27.03.2008 року, ОСОБА_1 отримав транш у розмірі - 20 000 грн. (Т. 1, а. с. 14).

Відповідно до заяви про видачу готівки №003 від 08.04.2008 року, ОСОБА_1 отримав транш у розмірі - 230 000 грн. (Т. 1, а. с. 15).

Відповідно до заяви про видачу готівки №011 від 17.04.2008 року, ОСОБА_1 отримав транш у розмірі - 30 000 грн. (Т. 1, а. с. 20).

У своєму розрахунку ОСОБА_1 також наголошує про отримання кредитних коштів у розмірі - 535 000 грн..

Для перевірки вказаних фактів, ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.05.2021 року витребувано з Акціонерного товариства «Альфа-Банк», наступні документи та інформацію: - в письмовій формі розшифровку розрахунків по кредитному договору, а саме в період дії договору №2008/661/ФОЗ.14/03 від 29.01.2008 року з кінцевим строком повернення 29 січня 2018 року; - суми знятої комісії по кредиту при його видачі та розшифровку цільового використання цієї комісії; - суми погашеного кредиту по датах і сумах; - суми нарахованих відсотків (комісії); - суми сплачених відсотків (комісії) по датах і сумах; - суми нарахованих (з розрахунком) і сплачених штрафних санкцій і пені по датах і сумах; - сальдо розрахунків на дату надання відповіді, а також з урахуванням умов п. 4.5 вказаного договору станом на 30.11.2013 року, який включає: - заборгованість за кредитом; - заборгованість за нарахованими відсотками; - заборгованість за пенею за несвоєчасне повернення кредиту; - заборгованість за пенею за несвоєчасне повернення відсотків; - розмір інфляційних витрат за кредитом; - розмір інфляційних витрат за відсотками.

Вимоги вказаної ухвали апеляційного суду виконані не були.

Таким чином, документально підтверджено отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі - 535 000 грн.. З урахуванням не надання Банком інших підтверджувальних документів про отримання іншої суми кредитних коштів ОСОБА_1 , відсутні підстави вважати, що сума отриманих коштів позичальником складає - 541 555,93 грн..

Щодо сум погашення ОСОБА_1 кредитної заборгованості.

Відповідно до розрахунку Банку, сума сплаченого боргу за кредитом складає - 721 539,18 грн., з яких - 368 222,37 грн. основна заборгованість за кредитом та - 353 316,81 грн. відсотки за кредитом.

Відповідно до розрахунку ОСОБА_1 , ним було сплачено борг за кредитом у сумі - 748 655,78 грн., з яких - 535 000 грн. - основна заборгованість за кредитом та - 213 655,78 грн. відсотки за кредитом.

Відповідно до п. 2.12. кредитного договору, погашення заборгованості Позичальника за цим Договором здійснюється в наступній черговості:

-прострочена заборгованість за нарахованими процентами;

-прострочена заборгованість за кредитом;

-строкова заборгованість за нарахованими процентами;

-строкова заборгованість за кредитом;

-пеня за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів;

-штрафні санкції.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Частинами першою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підстави вищезазначеного пункту 2.12. кредитного договору, розрахунок ОСОБА_1 в частині визначення суми та черговості сплачених коштів на погашення заборгованості колегією суддів не приймається.

Підсумовуючи вищевикладене, ОСОБА_1 отримано кредитні кошти у розмірі - 535 000 грн. та сплачено - 368 222,37 грн. у погашення основної заборгованості, тобто основна заборгованість за кредитом складає - 166 777,63 грн. = (535 000,00 грн. 368 222,37 грн.).

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Статтею 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання

Сума основної заборгованості (тіло кредиту) 166 777,63 грн..

Дата початку розрахунку - 26.07.2016 року, дата закінчення розрахунку - 25.07.2017 року.

Пеня розраховується за формулою:

[Пеня] = [Сума боргу] 2 [ставка НБУ] / 100% / 365 днів [Кількість днів]

Пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за вказані періоди складає - 46 565,68 грн..

[Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період

Індекс інфляції розраховується за формулою:

[Збитки від інфляції] = [Сума боргу] [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]

Інфляційні втрати у зв`язку з неповерненням тіла кредиту за вказаний період складають - 24 833.10 грн..

Сума заборгованості за відсотками (користування коштами) 4 240,21 грн..

Дата початку розрахунку - 26.07.2016 року, дата закінчення розрахунку - 25.07.2017 року.

Пеня розраховується за формулою:

[Пеня] = [Сума боргу] 2 [ставка НБУ] / 100% / 365 днів [Кількість днів]

Пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань по сплаті процентів за вказаний період складає - 1 183,85 грн..

[Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період

Індекс інфляції розраховується за формулою:

[Збитки від інфляції] = [Сума боргу] [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]

Інфляційні втрати у зв`язку із несплатою процентів за вказаний період складають - 631,34 грн..

Відповідно до пункту 1.1 договору поруки №06-09/107 від 30.01.2008 року, поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених Договором про надання кредиту №2008/661/Ф03.14/03 від 30.01.2008 року (Т. 1, а. с. 10 - 11).

Згідно зі ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Поручителем може бути одна або кілька осіб.

Згідно вимог ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. При цьому поручителі, виходячи із зазначених норм закону, несуть солідарну відповідальність з боржником кожен за своїм договором поруки.

На підставі вищевикладеного загальна сума заборгованості становить - 244 231,81 грн., яка складається із :

-заборгованість за кредитом - 166 777,63 грн.;

-заборгованість за відсотками 4 240,21 грн.;

-пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 46 565,68 грн.;

-пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 1 183,85 грн.;

-інфляційні втрати за кредитом - 24 833,10 грн.;

-інфляційні втрати за відсотками - 631,34 грн..

Підчас перегляду вказаної справи у апеляційному суді стороною відповідача ОСОБА_2 було зроблено заяву про застосування строків позовної давності.

Вказана заява обґрунтована тим, що рішення Савранського районного суду Одеської області від 27.11.2019 року було прийнято без участі сторін, тому суд першої інстанції не мав змоги заслухати пояснення і заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони ґрунтувались. До позовних вимог про стягнення заборгованості застосовується позовна давність, яка обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права, початком перебігу позовної давності є день коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, проте не сплатив.

Згідно з положенням статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Тлумачення частини третьої статті 267 ЦК України, положення якої сформульовано із застосуванням слова «лише» (аналог «тільки», «виключно»), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акту, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження про те, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі, позовна давність судом не застосовується.

Колегією суддів встановлено, що з позовною заявою ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду 09.10.2017 року, а рішення у справі ухвалено - 27.11.2019 року, тобто вказана справа перебувала на розгляду суду першої інстанції 2 роки.

Суд першої інстанції неодноразово направляв на адресу ОСОБА_2 , судові документи (ухвали, судові повістки), також в матеріалах справи наявні розписки ОСОБА_2 про повідомлення про дату, час та місце проведення судових засідань.

У листопаді 2017 року стороною відповідача ОСОБА_1 , що діє також як представник за довіреністю ОСОБА_2 , були надані заперечення на позовну заяву (Т. 1, а. с. 50).

Відповідно до довіреності серія НМІ №019578 від 02.11.2017 року, ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_1 представляти її інтереси у тому числі в судових органах України (Т. 1, а. с. 54).

Колегія суддів вказує на те, щоОСОБА_2 була обізнана про наявність зазначеної справи, однак не скористалась правом, відповідно до частини третьої статті 267 ЦК України, звернення до суду із заявою про застосування строків позовної давності.

Посилання ОСОБА_2 на те, що рішення Савранського районного суду Одеської області від 27.11.2019 року було прийнято без участі сторін, колегія суддів відхиляє, оскільки в даному випадку апеляційний суд розглядає тільки скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк», в межах доводів останнього.

4.6 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства «Альфа-Банк» є частково доведеними, а тому її треба задовольнити частково.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Ураховуючи, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення останнім вищезазначених норм матеріального та процесуального права, призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. Необхідно ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову Банку за вищевказаного обґрунтування.

4.7 Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов Банку підлягає частковому задоволенню необхідно остаточно змінити розподіл судових витрат.

На підставі ст. ст. 133, 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів у рівних частинах на користь Банку понесені ним та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в суді першої інстанції 6 491,50 грн. (Т. 1, а. с. 1), в апеляційній інстанції 9 737,25 грн. (Т. 2, а. с. 7), що загалом складає 16 228,75 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог 56,43%, тобто у розмірі 9 157,88 грн. = (6 491,50 грн. + 9 737,25 грн.) х 53,43%.

4.8 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити частково.

Рішення Савранського районного суду Одеської області від 27 листопада 2019 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є - Акціонерне товариство «Альфа-Банк», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» () заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №2008/661/ФОЗ.14/03 від 30.01.2008 р. станом на 25 липня 2017 року в загальній сумі - 244 231 (двісті сорок чотири тисячі двісті тридцять одна) грн. 81 коп., яка складається із: - заборгованість за кредитом - 166 777 (сто шістдесят шість тисяч сімсот сімдесят сім) грн. 63 грн.; - заборгованість за відсотками 4 240 (чотири тисячі двісті сорок) грн. 21 коп.; - пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 46 565 (сорок шість тисяч п`ятсот шістдесят п`ять) грн. 68 коп.; - пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 1 183 (одна тисяча сто вісімдесят три) грн. 85 коп.; - інфляційні втрати за кредитом - 24 833 (двадцять чотири тисячі вісімсот тридцять три) грн. 10 коп.; - інфляційні втрати за відсотками - 631 (шістсот тридцять одна) грн. 34 коп..

Здійснити остаточний розподіл судових витрат.

Стягнути у рівних частинах з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» () судовий збір у розмірі - 9 157 (дев`ять тисяч сто п`ятдесят сім) грн. 88 коп., тобто з кожного по - 4 578 (чотири тисячі п`ятсот сімдесят вісім) грн. 94 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 01 листопада 2022 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе