11.05.2022 Єдиний унікальний номер 205/7291/21
Єдиний унікальний номер судової справи 205/7291/21
Номер провадження 2/205/1136/22
РІШЕННЯ

іменем України

11 травня 2022 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши в у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Дніпро цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2021 року Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , у якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № CL-193682 від 22 травня 2019 року в розмірі 198 599,05 грн.; суму сплаченого судового збору в розмірі 2 911,93 грн.; витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 % від ціни позову, а саме: 19 859,90 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що 22 травня 2019 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CL-193682, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 160 000,00 грн. до 19 травня 2023 року. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Позичальник в порушення умов договору свої зобов`язання не виконав, в зв`язку з чим станом на 20 липня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 складає 198 599,05 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 145 129,42 грн., заборгованість за відсотками 53 469,63 грн. Оскільки ОСОБА_1 в анкеті-заяві зазначив інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання із ОСОБА_2 , то позивач вважає, що ОСОБА_2 повинна бути солідарним боржником.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач ОСОБА_1 надав відзив, у якому позовні вимоги визнав та зазначив, що ОСОБА_2 не може бути солідарним боржником у даній справі, оскільки грошові кошти за кредитним договором CL-193682 від 22 травня 2019 року ОСОБА_1 отримав з метою погашення інших кредитів, отриманих ним до шлюбу та кредитні кошти були витрачені не в інтересах сім`ї. ОСОБА_2 згоди на отримання кредиту не надавала.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Пека З.О. надала відзив, у якому просила позов задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 198 599,05 грн., посилаючись на те, що ОСОБА_2 не може бути солідарним боржником за кредитним договором. ОСОБА_1 особисто брав кошти на погашення кредитів, які були отримані ним до шлюбу, а інші суми витрачені на його особисті, власні потреби, а не на потреби сім`ї.

У судове засідання учасники справи не з`явились.

Представник позивача АТ «Кредобанк» адвокат Павленко С.В. письмово просив розглянути справу без його присутності на підставі наявних доказів та матеріалів.

Відповідач ОСОБА_1 письмово просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 письмово просила розглядати справу за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

У ході судового розгляду встановлено, що 22 травня 2019 між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву № CL-193682 фізичної особи на отримання готівкового кредиту, в якій зазначено інформацію про дружину ОСОБА_2 (а.с. 21).

22 травня 2019 року між АТ «Кредобанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CL-193682, за умовами якого позичальник отримав кредит в сумі 160 000,00 грн. зі сплатою 36,99 % річних на 48 місяців строком до 19 травня 2023 року (а.с. 15-20).

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 20 липня 2021 року виникла заборгованість у сумі 198 599,05 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 145 129,42 грн., заборгованості за відсотками 53 469,63 грн. (а.с. 6).

На підставі ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Так, на підставі наданого позивачем розрахунку заборгованості судом встановлено, що фактично отримані та використані позичальником кошти в розмірі 198 599,05 грн. ОСОБА_1 позивачу не повернуті, тому суд пришов до висновку, що із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № CL-193682 від 22 травня 2019 року у розмірі 198 599,05 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 145 129,42 грн., заборгованість за відсотками 53 469,63 грн.

Щодо вимоги позивача про солідарне стягнення заборгованості із відповідача ОСОБА_2 суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Як убачається із договору кредиту кредитний договір № CL-193682 від 22 травня 2019 року, кредит отриманий позичальником ОСОБА_1 на поточні потреби в сумі 3 022,07 грн.; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 46 071,86 грн.; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед ПАТ «А-банк» в сумі в сумі 38 535,65 грн. та 72 424,42 грн. (а.с. 15).

Відтак, із укладеного між АТ «Кредобанк» та позичальником ОСОБА_1 кредитного договору № CL-193682 від 22 травня 2019 року не вбачається, що вказаний договір укладений в інтересах сім`ї.

З урахуванням того, що представником позивача не надано доказів на підтвердження того, що кредитний договір № CL-193682 від 22 травня 2019 року укладався позичальником ОСОБА_1 в інтересах сім`ї, а сам по собі факт перебування позичальника в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 під час укладення кредитного договору, не свідчить про солідарний обов`язок іншого з подружжя погашати заборгованість за кредитним договором, суд приходить до висновку про відсутність визначених законом підстав для стягнення заборгованості із відповідача ОСОБА_2 .

Щодо вимог про стягнення із відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10% від ціни позову у сумі 19 859,90 грн., суд зазначає наступне.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 ЦПК України ).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Також, Великою Палатою Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 викладено висновок про те, що для компенсації витрат на правничу допомогу на підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи АТ «Кредобанк» на підтвердження витрат на правничу допомогу надано договір про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року, укладений з АО «Бізнес і Право», а також копію ордера серії КС № 573217 на ім`я адвоката Павленка С.В.

Разом з тим, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження обсягу наданих послуг правничої допомоги, а також факту оплати за надану правничу допомогу, зокрема: документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги (квитанцій до прибуткового касового ордера, платіжних доручень з відміткою банку або іншого банківського документа, касових чеків, тощо. Також, представником позивача не надано доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.).

Крім цього, суд бере до уваги ту обставину, що представник позивача не приймав участі у судових засіданнях з розгляду вказаної цивільної справи.

Враховуючи викладене, суд відмовляє в стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу 10% від ціни позову у сумі 19 859,90 грн.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути суму судового збору у розмірі 2 978,99 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 15-16, 525-526, 530, 599, 610, 612, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 65, 61 СК України, ст. ст. 4, 6, 10, 12, 13, 81-83, 133, 137, 141, 247, 263-264, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» (79026 місцезнаходження: м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78, ) заборгованість за кредитним договором № CL-193682 від 22 травня 2019 року в розмірі 198 599 (сто дев`яносто вісім тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 05 копійок, з яких: заборгованість за тілом кредиту 145 129,42 грн., заборгованість за відсотками 53 469,63 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» (місцезнаходження: м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78, ) судовий збір у розмірі 2 978 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят вісім) гривень 99 копійок.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Г.Остапенко