Провадження № 2-з/742/55/22
Єдиний унікальний № 742/1114/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області Коваленко А.В., за участі секретаря судових засідань Риндя Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

06 червня 2022 року до Прилуцького міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, що є об`єктом права спільної сумісної власності.

12 жовтня 2022 року до суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю «контора» за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_3 .

Дану заяву аргументує тим, що ОСОБА_1 звернувшись з позовом до ОСОБА_3 в якому просить : визнати нежитлову будівлю «контора» за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; припинити право власності ОСОБА_3 на 1 / 2 частину нежитлової будівлі «контора» за адресою: АДРЕСА_1 , залишивши у власності ОСОБА_3 1 / 2 частку вказаної нежитлової будівлі; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1 / 2 частину нежитлової будівлі «контора» за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач не має наміру в добровільному порядку вирішувати спір і може без відома і згоди позивача здійснити відчуження спірного майна - нежитлової будівлі «контора» за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник вважає, що наведені ним обставини вказують на наявність підстав для забезпечення позову, що надасть в подальшому можливість уникнути неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відповідно до вимог ст.153 ЦПК України вказана заява розглядається без повідомлення учасників справи.

Вивчивши клопотання та долучені до нього матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 29.09.2020, право власності на нежитлову будівлю контора, об`єкт житлової нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_3 (а.с.10).

Згідно із ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Особи, які беруть участь у справі в цивільному процесі, при використанні механізму забезпечення позову повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У відповідності до ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору.

Згідно роз`яснень, викладених в п.п.3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що право власності на спірну нежитлову будівлю контора зареєстровано за ОСОБА_3 . В своєму позові ОСОБА_1 просить припинити право власності ОСОБА_3 на 1 / 2 частину вказаного майна, залишивши у його власності іншу 1 / 2 частину. Право власності на 1 / 2 частину нежитлової будівлі контора, об`єкт житлової нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , визнати за ОСОБА_1 .

На даний час спір між сторонами не вирішено, відповідач ОСОБА_3 продовжує володіти вказаним спірним майном і може його відчужити, що свідчить про імовірність порушення майнових прав позивача.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачає, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ч.ч.5-7 ст.153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За таких обставин суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідач може в будь-який час до ухвалення рішення суду по справі спробувати відчужити вказане нежитлове приміщення. Оскільки позивач заявив позовні вимоги залишити у власності відповідача 1 / 2 частину вказаного спірного майна, тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково, наклавши арешт на 1 / 2 частину нежитлової будівлі контора, об`єкт житлової нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його відчужувати.

Даний спосіб забезпечення позову, не порушить права власника на володіння та користування нежитловим приміщенням і буде співмірним з заявленими позовними вимогами.

Керуючись ст.149-153, 259-261 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження 1 / 2 частини нежитлової будівлі контора, об`єкт житлової нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_3 .

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Анатолій КОВАЛЕНКО