Провадження № 2/686/4327/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2022

Хмельницький міськрайонний суд

в складі: головуючої судді Салоїд Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Лоб І.А., Гуменного В.В.,

позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

та представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку,-

в с т а н о в и в :

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

У червні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , який обґрунтовує тим, що 26 серпня 2021 року між нею та відповідачем був укладений попередній договір про укладення у строк до 01.03.2022 року договору купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 682508200:04:012:0267, розташованої на території Грузевицької сільської ради Хмельницького району.

Відповідний попередній договір згідно вимог частини 1 статті 635 ЦК України посвідчений 26.08.2021 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т.В.

Пунктом третім вказаного договору обумовлені істотні умови основного договору, зокрема була визначена ціна земельної ділянки у 724 000,00 грн., що еквівалентна 27 000 доларам США.

Нею, 26.08.2021 року, сплачена відповідачу платіж у сумі 268 148,0 грн. що станом на час платежу дорівнювало 10 000 доларам США. Крім того, 22.10.2021 року нею сплачено ОСОБА_4 5 000 доларів США та 06.01.2022 року ще 6 000 доларів США.

Умовами попереднього договору було визначено (пункт 4 договору), що сторони зобов`язуються укласти та нотаріально посвідчити основний договір купівлі-продажу земельної ділянки не пізніше 01.03.2022 року, а відповідач зобов`язується підготувати та над ати документи, необхідні для нотаріального посвідчення договору.

Проте у вказаний договорі строк відповідач не надав необхідних документів для нотаріального посвідчення договору. Разом із тим, ані позивач, ані відповідач не відмовляються від укладення договору, попередній договір є чинним, а його не виконання порушує права позивача. Просить визнати право власності на земельну ділянку.

В судовому засіданні позивач та її представник поданий позов підтримали та просять його задовольнити із викладених у заяві підстав.

Відповідач в судовому засіданні заявленого позову не визнав. Відзиву на позов не подала.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 24.06.2022 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 24.06.2022 року забезпечено позов шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку.

21.10.2022 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення суду.

3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Заслухавши доводи позивача та її представника, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, проаналізувавши законодавство, що регулює дані правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом достовірно установлено, що між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 26 серпня 2021 року укладено попередній договір про продаж земельної ділянки згідно умов якого вони зобов`язуються в майбутньому у строк до першого березня 2022 року укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,2188 га, яка розташована на землях Грузевицької сільської ради Хмельницького району надану для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :04:012:0267.

Пунктом 2 цього договору визначено, що продовження терміну для укладення договору купівлі-продажу допускається за додатковим погодженням питання між сторонами, яке має бути оформлено відповідним нотаріально посвідченим договором.

Ціну об`єкту продажу сторони визначили у 724 000,00 грн., що еквівалентно 27 000 доларів США.

На підтвердження дійсних намірів сторін на укладення Основного договору та на виконання даного попереднього договору покупець сплачує продавцю 268 148,00 грн., що еквівалентно 10 000 доларів США, вказана сума включається у вартість земельної ділянки та визначається сторонами забезпечувальним платежем.

Сторони зобов`язувались посвідчити Основний договір не пізніше 01 березня 2022 року, для цього продавець мав підготувати та надати документи, необхідні для нотаріального посвідчення, а відповідно покупець передати решту суми вартості земельної ділянки, яка була визначена сторонами при укладенні попереднього договору 26.08.2021 року, зменшеної на суму забезпечувального платежу.

Крім того, 22.10.2021 року позивачем сплачено ОСОБА_4 5 000 доларів США та 06.01.2022 року ще 6 000 доларів США.

Цих обставин сторони не заперечують.

Проте. у зв`язку із введенням воєнного стану попередній договір є чинним, і 11.052022 року представник позивача направив відповідачу повідомлення про пропозицію укласти Основний договір купівлі-продажу, але вона залишилась без відповіді. При цьому відповідач не змінив наміру продати земельну ділянку, однак значно збільшив її вартість. Позивач та її представник вважають, що права ОСОБА_1 є порушеними та підлягають судовому захисту у спосіб визнання права власності на земельну ділянку.

4. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

Суд вважає, що позиція позивача та її представника стосовно обраного способу захисту шляхом визнання права власності на земельну ділянку є хибною.

Позивач підтвердила суду, що повної вартості земельної ділянки, обумовленої сторонами попереднім договором вона не сплатила, внаслідок повномасштабного вторгнення росії в Україну та початку воєнних дій. Окрім того, реєстри щодо вчинення нотаріальних дій були закриті, і фактично це стало перешкодою для укладення договору купівлі-продажу внаслідок непереборної сили.

Проте, покласти такі доводи в основу рішення не можна з наступних підстав.

Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Згідно статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 та частина перша статті 16 ЦК України).

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України свідчить, що по своїй суті такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися тільки тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою.

Отже, цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати, чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у таких правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір, у свою чергу, не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно зі статтею 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно.

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Статті 16, 392 ЦК України визначають способом захисту цивільних прав визнання права власності, коли власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою задоволення позову про визнання права власності є наявність у позивача суб`єктивного права власника, що є предметом доказування у справі та покладає на позивача процесуальний обов`язок відповідно до статей 12, 81 ЦПК України надати суду належні та допустимі докази, що підтверджують право власності позивача на спірне майно, якими у спірних правовідносинах є докази передання майна набувачеві за договором.

В даному випадку позивач не сплатила повної вартості нерухомого майна за договором, чого не заперечує в судовому засіданні, такий договір не посвідчений нотаріально.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 181/598/19 (провадження № 61-10997св20) зроблено правовий висновок про те, що тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що «в ній закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право», - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)»

Тому при ухваленні рішення суд виходить із того, щообраний позивачем спосіб захисту не відповідає характеру порушеного права, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Суд вважає, що умовою задоволення позову про визнання права власності є наявність у позивача суб`єктивного права власника, що є предметом доказування по справі та покладає на позивача процесуальний обов`язок відповідно до статей, 12, 81 ЦПК України надати суду належні та допустимі докази, що підтверджують право власності позивача на спірне майно, яким у спірних правовідносинах є нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу. Натомість, по справі встановлено та не заперечується сторонами, що договір купівлі-продажу земельної ділянки не укладався, умови попереднього договору позивач не виконала, а попередній договір не може вважатися самостійною підставою для переходу права власності на майно, тому висновки позивача та її представника про виникнення у ОСОБА_1 права власності на спірне майно та наявність підстав для захисту такого права у спосіб визнання права власності на підставі статті 392 ЦК України не ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права та не відповідають фактичним обставинам справи.

За наведених обставин суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позову за відсутності для того підстав.

Відповідно до вимог частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених вимог, тому в разі відмови в задоволення позовуу на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст. 12,13,76-81,89,265,288,289 ЦПК України, статтями 16, 392, ЦК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті судом ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 24 червня 2022 року та зняти арешт із земельної ділянки з кадастровим номером :04:012:0267, площею 0,2188 га, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 (номер запису про обтяження нерухомого майна 47214908)..

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом 30 днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду, через Хмельницький міськрайонний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду складено 26 жовтня 2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , місце реєстрації АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя :