УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2022 Справа №607/16652/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря судового засідання Кочмар С.М., представника позивача ОСОБА_1 адвоката Войнарського А.Й., представника відповідача Дурдинець Р.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» з участю третьої особи відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про зняття арешту з майна, -

УСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 звернувся в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області із позовом до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» з участю третьої особи відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про зняття арешту з майна ОСОБА_1 , який накладений постановами державного виконавця відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ) від 09.11.2011 у виконавчому провадженні №АСВП 30271459 та від 18.11.2011 у виконавчому провадженні № АСВП 29866486.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що на виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження за № АСВП 29866486 з примусового виконання виконавчого листа по адміністративній справі № 2-2325/11 вiд 07.09 2011 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмiрi 46937, 15 грн.; стягнення з ПАТ КБ «Акцент Банк», ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 200,00 грн.; стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1950.00 грн. витрат на надання юридичних послуг та витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката та інших фахівців в галузі права; стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 591,37 грн. судових витрат.

18.11.2011 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження. На підставі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

29.04.2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу на підставі п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Також, на виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби Тepнoпiльського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження за № АСВП 30271459 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2854/2011 від 27.09.2011 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у сумі 1219451,71 грн. за кредитним договором №06/07/938/М вiд 08.06.2007, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді.

09.12.2011 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 09.12.2011 року на підставі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

29.04.2014 року на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу оскiльки за результатами проведених виконавчих дій встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон вiдчуження об`єктiв нерухомого майна за боржником числиться нерухоме майно, нежитлова будівля-магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресом: АДРЕСА_1 .

Довідкою від 10.06.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що заборгованість по кредитному договору №06/07/938/М вiд 08.06.2007 року у гр. ОСОБА_3 до зміни прізвища ОСОБА_2 відсутня. Дата закриття 23.04.2019.

Згідно повідомлення стягувача АТ КБ «ПриватБанк» № Е.16.0.0.0/1-7266354 від 12.05.2021 рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, зокрема в справі № 2-2325/11 від 07.09.2011 року боржником виконано в повному обсязі в добровільний термін.

Станом на травень 2021 року заборгованість у ОСОБА_1 перед банком АТ КБ «ПриватБанк відсутня, а тому відсутні підстави накладення арешту на майно, зокрема нежитлову будівлю-магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований у АДРЕСА_1 .

Разом з тим, вказав позивач, 14.09.2021 вiддiлом ДВС у м. Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) надано відповідь про відсутність підстав для зняття арешту з майна.

Із вказаних підстав позивач просить зняти арешт з майна ОСОБА_1 накладений постановами державного виконавця відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ) від 09.11.2011 у виконавчому провадженні №АСВП3 30271459 та від 18.11.2011 у виконавчому провадженні № АСВП 29866486.

Представник відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) подав письмові пояснення в яких заперечив щодо задоволення позовних вказавши на те, що відносно позивача у справі на виконанні у відділі державної виконавчої служби перебували вказані позивачем виконавчі провадження про стягнення з позивача сум заборгованості, які завершені, однак боржником ОСОБА_1 не оплачено виконавчий збір, а тому відсутні підстави для скасування арештів майна позивача у справі.

Представник акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» подав відзив на позовну заяву в якому вказав, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог, однак просить врахувати, що позивачем борг перед банком погашено, а тому акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» не є належним відповідачем у справі, оскільки арешт на майно позивача, який накладався державною виконавчою службою, зберігається в зв`язку із несплатою позивачем виконавчого збору, а не боргу перед банком.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Войнарський А.Й. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в попередніх судових засіданнях заперечила щодо задоволення позовних вимог з тих підстав, що позивач у виконавчих провадження, у яких накладався арешт на його майно, був боржником і останнім не сплачено виконавчий збір, а тому відсутні законні підстави для скасування арешту майна позивача.

Представник акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог вказавши на те, що у виниклому спорі акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» не є належним відповідачем, оскільки арешт на майно позивача накладено в зв`язку із несплатою позивачем виконавчих зборів, а не погашенням заборгованості перед банком.

Суд, проаналізувавши зміст позовної заяви та її підстави, а також відзив на позовну заяву, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази у справі вважає що провадження у справі підлягає закриттю виходячи із наступного.

Відповідно до положень ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Положеннями частини 5 вказаної статті визначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється в позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розд. VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом «Про виконавче провадження».

За встановлених судом обставин справи з`ясовано, що позивач ОСОБА_1 був боржником у виконавчих провадженнях №АСВП 30271459 та № АСВП 29866486 у яких накладався арешт на належне йому майно та який не знято державною виконавчою службою через несплату боржником ОСОБА_1 виконавчого збору.

Отже, за вказаних обставин справи позивач ОСОБА_1 не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розд. VII ЦПК України.

Суд зазначає, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розд. VII ЦПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №577/4541/20 (провадження № 61-8240св21) від 19 січня 2022 року.

Отже, за наведених обставин справи суд вважає, що провадження у даній справі слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Позивачу ОСОБА_1 роз`яснити, що вирішення питання про скасування арешту його майна, який накладений державним виконавцем підлягає вирішенню в порядку передбаченому розд. VII ЦПК України.

Відповідно до положень ч.2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Зважаючи на те, що судом прийнято рішення про закриття провадження у справі, а тому позивачу слід повернути з Державного бюджету України 908 гривень сплаченого судового збору за подання позовної заяви згідно квитанції № 0.0..2 від 16.09.2021.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» з участю третьої особи відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про зняття арешту з майна.

Повернути ОСОБА_4 з Державного бюджету України 908 гривень сплаченого ним судового збору за подання позовної заяви згідно квитанції № 0.0..2 від 16.09.2021.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що вирішення питання про скасування арешту його майна, який накладений державним виконавцем, підлягає вирішенню в порядку передбаченому розд. VII ЦПК України.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич