Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Кривенко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 20.09.2019 року, за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, було стягнуто з відповідачки аліменти на користь позивача на утримання їхньої дитини, в розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 11.07.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку державного виконавця від 06.10.2021 року заборгованість відповідачки зі сплати аліментів становить 63 747 грн. 50 коп., за період з 01.07.2019 р. по 01.08.2021 р. У вересні 2021 року дану заборгованість відповідачкою було повністю погашено. Позивач зазначає, що борг виник з вини відповідачки та на підставі ст.196 СК України він має право на стягнення неустойки /пені/ за прострочення сплати аліментів, а тому просив суд стягнути з відповідачки на його користь неустойку за прострочення сплати аліментів у вказаному вище розмірі.

Ухвалою судді 06.04.2022 року було скасовано заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 17.01.2022 року по справі № 357/12918/21 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та призначено справу до розгляду.

В судове засідання позивач не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, 10.05.2022 року подав суду заяву в якій вказав, що позові вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без його участі.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Так, по справі встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являються сторони по справі. (а.с.5).

За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.09.2019 року, було стягнуто з відповідачки аліменти на користь позивача на утримання їхньої дитини, в розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 11.07.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. (справа №357/7633/19 2-357/3471/19 ). (а.с.7-9).

Виконавчий лист з виконання вказаного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.09.2019 року за №357/7633/19 2-357/3471/19 знаходиться на примусовому виконанні в Білоцерківському міському відділі державної виконавчої служби ЦМУМЮ (м. Київ).

Згідно довідки-розрахунку державного виконавця від 06.10.2021 року №93106, заборгованість відповідача станом на 01.08.2021 року зі сплати аліментів становила 63 747 грн.50 коп. Однак, станом на 27.09.2021 року заборгованість по аліментам відсутня. (а.с.11).

Позивач наводить свій розрахунок неустойки по аліментах, зазначаючи, що загальна заборгованість по сплаті аліментів за період невиплати аліментів з 01.07.2019 року по 01.08.2021 року становить 63747,50 грн., а неустойка за прострочення сплати аліментів за вказаний період становить 19 440,70 грн. При цьому, позивач послався на формулу розрахунку пені та правову позицію ВП ВС у справі № 333/6020/16 від 03.04.2019 року.

Відповідач заперечуючи позов, в судовому засіданні зазначила, що дійсно 20.09.2019 року за рішенням суду від 20.09.2019 року з неї було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання їхньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вона, як мати, ніколи не ухилялася від утримання своєї дитини, яку не бачила близько 4-х років, бо позивач чинить перешкоди в спілкуванні з донькою. Одночасно зазначила, що певний час не мала роботи, не працювала через карантин, і не мала можливості сплачувати аліменти позивачу в повному обсязі, а тому виник борг зі сплати аліментів, але у вересні 2021 року, ОСОБА_2 повністю погасила заборгованість. Крім цього, погашаючи заборгованість по аліментах, 02.09.2021 року вона добровільно сплатила неустойку (штраф/пеню), шляхом перерахування коштів в розмірі 30 657,62 грн., тобто в значно більшому розмірі, чим просив позивач, а тому відповідачка просила відмовити в задоволенні позову.

В підтвердження зазначеного відповідачка ОСОБА_2 надала суду квитанції про перерахунок коштів (30567,62 грн.) через АТ КБ «Приватбанк» №0.0..1 від 02.09.2021 року з зазначенням платежу штраф аліменти та зазначенням номера ВП №60564029. (а.с.45).

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Одним із найголовніших та найважливіших обов`язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання.

Отже, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги.

Цей обов`язок закріплений в Конституції України (статті 51, 52), а також в Сімейному Кодексі України.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно вимог ч.1 ст. 196 СК України разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 визначено, що передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.

Отже, така відповідальність може бути застосована лише за наявності вини боржника, яку необхідно довести. Тобто, якщо заборгованість виникла з незалежних від останнього обставин (хвороба, помилка бухгалтера, фактична неможливість здійснювати виплати з інших поважних причин), пеню на неї нараховувати не можна.

Як було встановлено судом, відповідачка ОСОБА_2 повністю погасила заборгованість по аліментам та добровільно сплатила неустойку за період коли така заборгованість мала місце. Позивач не повідомив суд про отримання на початку вересня 2021 року коштів в рахунок неустойки по аліментам. Відповідачка підтвердила факт сплати пені, надавши копії квитанцій, зокрема, і квитанції №0.0..1 від 02.09.2021 року з зазначенням платежу штраф аліменти номер ВП №60564029.

А тому, вимоги позивача про стягнення неустойки /пені/ за прострочення сплати аліментів за період з 01.07.2019р. по 01.08.2021 р., включно, не підлягають до задоволення, оскільки на час звернення позивача до суду з даним позовом, була погашена як заборгованість по аліментам, так і пеня за несвоєчасну сплату аліментів.

У відповідності до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.180, 196 СК України, ст.ст. 10,19,141,258,263,264, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду виготовлено 23.05.2022 року.

СуддяО. Я. Ярмола