справа № 2-5613/2008
провадження №4-с/489/4/22
УХВАЛА

25 жовтня 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

при секретарі судового засідання Ткаченко С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва скаргу ОСОБА_1 про на бездіяльність головного державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби м.Миколаєва Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі головний державний виконавець) щодо не зняття арешту та зобов`язання вчинити певні дії

встановив:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Мотельчук Ю.І., звернувся до суду зі скаргою в якій просив визнати противоправною бездіяльність головного державного виконавця Науменко Ганни щодо не зняття арешту у виконавчому провадженні щодо виконання виконавчого листа № 2-5613, виданого Ленінським районним судом міста Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини; зобов`язати Корабельний відділ державної виконавчої служби м.Миколаєва Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі Корабельний ВДВС) припинити чинність обмеження у вигляді арешту майна боржника, накладеного постановою державного виконавця за №АА215584 в рамках виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа № 2-5613, виданого 17.12.2008 Ленінським районним судом міста Миколаєва.

На обґрунтування скарги вказано, що Ленінським районним судом міста Миколаєва була розглянута цивільна справа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини. 17.12.2008 на виконання рішення суду було видано виконавчий лист за № 2-5631. 25.08.2010 в ході виконавчого провадження на підставі постанови державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Зими О.М. за № АА215584 було накладено арешт на нерухоме майно боржника. 04.12.2017 виконавче провадження закінчено на підставі пункту 7 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», що діяв на час виникнення спірних правовідносин, а саме у зв`язку із закінченням строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість зі стягнення відповідних платежів.

Наразі на виконанні Корабельного ВДВС відкритих виконавчих проваджень за участю боржника ОСОБА_1 не значиться.

Таким чином, виконавче провадження щодо стягнення аліментів на неповнолітню дитину є закінченим та питання щодо відсутності заборгованості зі сплати аліментів було вирішено державним виконавцем на момент його закінчення.

У зв`язку із цим 18.08.2021 представник скаржника адвокат Мотельчук Ю.І. направила до Корабельного ВДВС заяву про припинення обтяження нерухомого майна боржника з підстав вказаних вище.

20.09.2021 за № 43469/108-37/6/3 у відповідь на вказану заяву отримано відповідь головного державного виконавця про відмову в припиненні обтяження та рекомендовано звернутися до суду, оскільки згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень державним виконавцем не вдається за можливе встановити наявність чи відсутність заборгованості за виконавчим документом на момент його закінчення.

Посилаючись на те, що вказана державним виконавцем підстава не може вважатися обґрунтованою, оскільки виконавче провадження про стягнення періодичних платежів з визначеним строком виконання для відповідного виду стягнення, може бути закінчено лише у разі відсутності заборгованості зі стягнення періодичних платежів, скаржник звернувся до суду за захистом порушеного права.

У судове засідання, призначене на 12.10.2022, учасники справи не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином.

Представник скаржника адвокат Мотельчук Ю.І. надала до суду заяву про розгляд скарги за її відсутності та відсутності скаржника, яку просила задовольнити.

Корабельний ВДВС представника в судове засіданні не направив, що з огляду наявні у справі докази не перешкоджає розгляду скарги.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За положеннями частин п`ятої, дев`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25.11.2008 по справі № 2-5613/2008 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 03.09.2008 і до досягнення нею повноліття.

У зв`язку із знищенням цивільної справи судове провадження відновлено частково згідно ухвали Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.11.2021.

Із скарги вбачається, що виданий відповідно вказаного рішення виконавчий лист знаходився на виконанні у Корабельному відділі державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, державним виконавцем якого 25.08.2010 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія АА215584.

Згідно постанови державного виконавця арешт накладено на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , зокрема квартиру АДРЕСА_1 .

Накладення арешту на вказане нерухоме майно підтверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 28255450 від 25.08.2010 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомо майна щодо об`єкта нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження: 10174020), сформованої на запит суду.

У наданій на адвокатський запит відповіді Корабельного ВДВС від 12.08.2021 № 399978/108-37/11 вказано, що надати інформацію в межах якого виконавчого провадження, 25.08.2010 державним виконавцем Зими О.М. за № АА215584 було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 не має можливості, у зв`язку з тим, що в Автоматизованій системі виконавчого провадження відсутня дана інформація.

Також наведено перелік виконавчих проваджень з примусового виконання вимог органу Пенсійного фонду України відносно боржника ОСОБА_1 , за якими були відкритті виконавчі проводження в 2013 році та вказаному році закінчені.

Крім того повідомлено, що ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження неможливо, так як матеріали виконавчих проваджень знищено у зв`язку зі сплавом строку зберігання.

18.09.2021 адвокат Мотильчук Ю.Ы. звернулася до Корабельного ВДВС із заявою про припинення обтяження нерухомого майна.

На адвокатське звернення, Корабельним ВДВС надано відповідь від 20.09.2021 № 43469/108-37/313 в якій заначено, що 04.12.2017 державним виконавцем Нугаєвою М.П. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту7 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно даних з Автоматизованої системи виконавчого провадження неможливо встановити наявність або відсутність заборгованості зі сплати аліментів, тому підстави для знання арешту з майна боржника відсутні. Дослідити матеріали виконавчого провадження в паперовому вигляді та встановити наявність постанови про арешт майна боржника неможливо, оскільки матеріали виконавчого провадження № 13776706 знищено у зв`язку із спином строку зберігання.

Вирішуючи скаргу суд виходить з наступного правового регулювання.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закон № 1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 18 Закон № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Положеннями статті 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною першою статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Із відповіді Корабельного ВДВС від 20.09.2021 встановлено, що виконавче провадження закінчено 04.12.2017 на підставі пункту 7 частини першої статті 39 Закону № 1404-VII.

Згідно наведеної норми Закону 1404-VII, у редакції на дату винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів.

Частинами другою, третьою статті 39 Закону № 1404-VII передбачено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону № 1404-VII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

З аналізу наведених норм Закону № 1404-VII можна дійти висновку, що державний виконавець зобов`язаний на підставі пункту 7 частини першої статті 39 цього Закону винести постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання рішення про стягнення періодичних платежів за умови відсутності заборгованості із стягнення відповідних платежів. При цьому, з боржника знімаються всі обтяження, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників та скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а копія вказаної постанови надсилається до суду разом з оригіналом виконавчого листа і в подальшому таке виконавче провадження не може бути розпочате знову.

За такого, враховуючи встановлені обставини та наведені норми Закону № 1404-VII, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що державним виконавцем при закінченні виконавчого провадження не було в повній мірі дотримано вимог наведених вище положень статей 39, 40 Закону № 1404-VII, внаслідок чого не скасовано обтяження накладене на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , що на теперішній час порушує його право як власника майна.

Із змісту скарги вбачається, що скаржник просить визнати противоправною бездіяльність головного державного виконавця Науменко Ганну, яка надала відповідь на адвокатський запит представника скаржника.

Між тим, суд не погоджується з цим, оскільки закінчення виконавчого провадження здійснено в 2017 році державним виконавцем Нугаєвою М.П., а вказаний вище головний державний виконавець лише надала відповідь від імені Корабельного ВДВС, а не як державний виконавець у виконавчому провадженні.

Водночас, враховуючи встановлені обставини та наявні у справі докази, суд вважає правомірною вимогу скаржника про зобов`язання Корабельного ВДВС припинити обтяження у вигляді майна боржника, накладені постановою від 17.12.2008 (реєстраційний номер обтяження: 10174020), оскільки подальше збереження обтяження, накладеного в рамках виконавчого провадження, матеріали якого знищено у зв`язку із закінченням строку зберігання, без здійснення будь-яких заходів щодо примусового виконання рішення, є порушенням прав скаржника.

Керуючись статями 447 - 451 ЦПК України, суд

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати Корабельний відділ державної виконавчої служби м.Миколаєва Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) припинити обтяження у вигляді арешту майна боржника ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Зими О.М. за № АА215584 від 25.08.2010 (реєстраційний номер обтяження: 10174020).

У іншій частині вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 25.10.2022.

Суддя І.В. Коваленко