Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

спр. № 336/8267/21

пр. № 2/336/2650/2022

м. Запоріжжя 18 травня 2022 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Зарютіна П.В.,

при секретарі Прокопенко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом:

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, за яким зазначила, що сторони мають спільну повнолітню дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання.

Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні.

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини сторін у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця.

Справа була призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, при цьому відповідач подав відзив, за змістом яого просив відмовити у позові повністю, посилаючи на те, що він не має змоги надати матеріальну допомогу дитині сторін через скрутне матеріальне становище.

Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено, що позивач та відповідач мають спільну повнолітню дитину, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є студентом 1 курсу Запорізького Державного медичного університету, про що слідує з довідки з місця навчання.

Згідно з ч.1 ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч. 3 ст. 199 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За поясненнями позивача, названа дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні, що узгоджується з наданими стороною позивача довідками з місця проживання останньої та дитини сторін.

Заперечуючи на позов, відповідач вказував про власну неспроможність надати матеріальну допомогу.

З наданих суду стороною відповідача документів вбачається, що він наразі одружений, його дружина ОСОБА_2 по інвалідності перебуває на пенсії. Їх спільна малолітня дитина ОСОБА_3 , 2013 року народження, також є інвалідом. Наразі, у відповідача перед позивачем наявна заборгованість зі сплати аліментів.

При цьому, з матеріалів справи також вбачається, що відповідач має постійне місце роботи з визначеним хоча й невеликого розміру окладом. Доказів про інвалідізацію ОСОБА_4 чи обмеження його в працездатності стороною відповідача не надавалось, що запевняє суд в тому, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, хоча й не у тому розмірі, що був раніше.

Згідно з ч.1 ст. 200 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення.

У роз`ясненнях, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" та ст. 182 СК Українизазначено, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення.

З урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи, що перераховані вище, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача є обґрунтованими та законними, і при визначені їх розміру суд враховує матеріальне становище, стан здоров`я сторін, їх дитини, наявність у відповідача дитини-інваліда, дружини-інваліда, а тому вважає за необхідне позов задовольнити частково, стягнувши аліменти у розмірі 1/7 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, зважаючи на рівний обов`язок батьків щодо їх участі в утриманні дитини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 181-184, 198-200 СК України, ст.ст. 1-4, 5, 12, 13, 76-81 89, 258, 263-265, 273, 274 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити частково позов ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ), третя особа ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/7 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 05.10.2021 року та до закінчення навчання ОСОБА_1 , але не більш ніж до досягнення нею двадцятитрирічного віку.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) на користь державного бюджету судовий збір у розмірі 908 грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін