Провадження № 4-с/752/89/22
У Х В А Л А

Іменем України

19.09.2022 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Колдіної О.О.,

за участі секретаря Ракоїд Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність в.о.начальника Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Менчиць Наталії Євгенівни, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «БМ Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «БМ-2018»,

в с т а н о в и в:

заявник звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва зі скаргою на бездіяльність в.о.начальника Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Менчиць Наталії Євгенівни, відповідно до якої просить:

- визнати неправомірною бездіяльність виконуючого обов`язки начальника Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Менчиць Наталії Євгенівни, яка полягає у не знятті арешту з усього нерухомого майна боржника у виконавчому провадженні № 51599210;

- зобов`язати виконуючого обов`язки начальника Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Менчиць Наталію Євгенівну або іншу посадову особу/державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт, накладений на все нерухоме майно ОСОБА_1 в межах ВП № 51599210;

- виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про арешт усього нерухомого майна ОСОБА_1 .

Скарга обґрунтована тим, що на примусовому виконанні у Голосіївському РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮУ перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 752/18904/14-ц від 07.05.2015 року, виданого Голосіївським районним судом м.Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «БМ Банк» боргу в розмірі 51 710,87 грн.

У ході примусового виконання, 11 липня 2016 року державним виконавцем Маріуцою Тетяною Вадимівною була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №51599210.

07 вересня 2016 року державний виконавець Маріуца Т.В. винесла постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

26.12.2016 року була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Заявник зазначає, що Стягувачем в даному виконавчому провадженні є ПАТ «БМ Банк», який у 2018 році прийняв рішення про припинення юридичної особи, шляхом реорганізації в АТ «БМ-2018».

Представнику заявника стало відомо, що 23.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лапкевич Тетяною Володимирівною був внесений запис до Єдиного реєстру юридичних осіб про припинення АТ «БМ-2018», шляхом ліквідації, яке було правонаступником ПАТ «БМ Банк».

Однією із підстав для закінчення виконавчого провадження є припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Заявник зазначає, що на сьогоднішній день Голосіївським відділом ДВС у місті Києві не винесена постанова про закінчення виконавчого провадження №52618143, та не прийнято рішення про зняття арешту з усього нерухомого майна боржника.

При розгляді Голосіївським районним судом міста Києва скарги на бездіяльність Голосіївського районного відділу ДВС у місті Києві стало відомо, що матеріали виконавчих проваджень №51599210, 52417714, було знищено у зв`язку із закінченням строку збереження справ, який становить 3 роки після завершення виконавчого провадження, і після повернення виконавчого документа стягувачу 26.12.2016 р. останній повторно з заявою до органів виконавчої служби про примусове виконання судового рішення не звертався.

15.09.2021 р. ОСОБА_1 звернувся з заявою на ім`я в.о.начальника Голосіївського відділу ДВС у м.Києві Мечниць Н.Є. про зняття арешту з майна, однак на момент звернення зі скаргою будь-яка відповідь на дану заяву не надана, а арешт з майна боржника не знято, що стало підставою для звернення до суду зі скаргою.

Представник заявника в ході судового розгляду підтримав подану скаргу, просив її задовольнити, з підстав, викладених у скарзі.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, про місце і час розгляду скарги повідомлялись належним чином.

Вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19.02.2015 року позовні вимоги ПАТ «БМ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «БМ БАНК» заборгованість за кредитним договором у сумі 51 710,87 коп. та судові витрати у справі.

На виконання зазначеного вище заочного рішення суду Голосіївським районним судом 07.05.2015 року на адресу позивача АТ «БМ БАНК» направлено виконавчий лист, який був пред`явлений до виконання.

11 липня 2016 року державним виконавцем Маріуцою Тетяною Вадимівною була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №51599210.

07.09.2016 р. державний виконавець Маріуца Т.В. винесла постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

26.12.2016 року була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №51599210 відповідно до п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктом 2 частиною першою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону (частина п`ята статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

Судом встановлено, що після повернення виконавчого документа стягувачу, останній до органів виконавчої служби протягом строку, встановленого законом для виконання судових рішень, не звертався з заявою про відкриття виконавчого провадження.

В 2018 році стягувач ПАТ «БМ Банк» прийняло рішення щодо припинення юридичної особи шляхом реорганізації в АТ «БМ-2018», тобто АТ «БМ-2018» стало правонаступником усіх прав та обов`язків реорганізованої юридичної особи відповідно до частини першої статті 104 ЦК України. У свою чергу, 23 березня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лапкевич Т. В. був внесений запис до Єдиного реєстру юридичних осіб про пипинення АТ «БМ-2018» шляхом ліквідації без правонаступництва, що в силу вимог пункту 3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для закінчення вионавчого провадження та зняття арешту з усього нерухомого майна боржника.

Пунктом 3 частиною першою статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник звертався до суду зі скаргою на бездіяльність начальника Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Менчиць Наталії Євгенівни, відповідно до якої просив винести постанови про закінчення виконавчого провадження №51599210 та зняття арешту з усього нерухомого майна ОСОБА_1 , визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання начальника Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Менчиць Н. Є. усунути порушення шляхом винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №51599210 та зняття арешту з усього нерухомого майна.

Відповідно до ухвали Голосіївського районного суду м.Києва у задоволенні скарги було відмовлено з викладених в ній підстав, оскільки постанови про повернення виконавчого документа стягувачу є чинними, виконавчі провадження не відновлені, а отже відсутні підстави для прийняття рішення про його закінчення і зняття арешту.

Крім того, судом встановлено, що боржник не звертався до суду з заявою про скасування арешту майна в порядку ст.59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також, відповідно до матеріалів справи, заявник звернувся до суду з заявою про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню, однак у її задоволенні було відмовлено.

Відповідно до частини третьої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Виконавчий документ стягувачу був повернутий на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Окрім того, частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.

Статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено зняття накладеного на майно божника арешту у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавчий лист № 752/18904/14-ц від 07 травня 2015 року, виданий Голосіївським районним судом міста Києва про стягнення боргу, був повернутий стягувачу, а не до суду, а тому, у такому випадку положення цієї статті не можуть застосовуватися.

Частиною п`ятою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

15.09.2021 р. ОСОБА_1 звернувся з заявою на ім`я в.о.начальника Голосіївського відділу ДВС у м.Києві Мечниць Н.Є. про зняття арешту з майна, однак на момент звернення зі скаргою будь-яка відповідь на дану заяву не надана, а арешт з майна боржника не знято.

Відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним ( рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", "Кушоглу проти Болгарії"). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Враховуючи, що діяльність стягувача у виконавчому провадженні припинена, строк для пред`явлення судового рішення до виконання закінчився, у іншій спосіб виконавче провадження не підлягає поновленню, подальше обтяження майна боржника у виконавчому провадженні, що було закінчено, порушує його права і призводить до обмеження реалізації ним свого права власності в повному обсязі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування арешту майна та виключення відомостей про обтяження з державних реєстрів.

Керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність в.о.начальника Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Менчиць Наталії Євгенівни, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «БМ Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «БМ-2018», задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність виконуючого обов`язки начальника Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Менчиць Наталії Євгенівни, яка полягає у не розгляді заяви про зняття арешту з усього нерухомого майна боржника у виконавчому провадженні № 51599210.

Зобов`язати виконуючого обов`язки начальника Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Менчиць Наталію Євгенівну або іншу уповноважену посадову особу/державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт, накладений на все нерухоме майно ОСОБА_1 в межах ВП № 51599210 та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про арешт усього нерухомого майна ОСОБА_1 у ВП № 51599210.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя