27 вересня 2022 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

судді Борєйко О.М.
за участю секретаря судового засідання Чорнуцької І.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Черкаська міська рада звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою.
В обгрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що згідно поквартирної картки (Форма 17) за адресою: АДРЕСА_1 , з 08 вересня 2010 року зареєстрована ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку з навчанням в Східноєвропейському університеті економіки і менеджменту.
Рішенням Черкаської міської ради від 16 грудня 2010 року № 2-27 « Про надання згоди щодо безоплатної передачі до комунальної власності міста гуртожитку та зовнішніх інженерних мереж по АДРЕСА_2 ЗАТ «Хімпобутсервіс», гуртожиток за адресою: АДРЕСА_2 , був переданий до комунальної власності міста Черкаси.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна № 248965752 від 12 березня 2021 року, право власності на кімнату АДРЕСА_3 не зареєстровано.

Листом від 28 липня 2020 року за вих. № 89 Східноєвропейський університет економіки та менеджменту повідомив позивача про припинення з 01 липня 2020 року користування кімнатами № АДРЕСА_4 .

Рішенням Виконавчого комітету Черкаської міської ради від 03 листопада 2020 року № 1079 «Про включення до фонду орендованого житла та надання в оренду кімнат ліжко-місць в кімнатах у гуртожитку ( ОСОБА_2 ,…) було вирішено, зокрема, включити до фонду орендованого житла кімнати №№ НОМЕР_1 , 28, 29, АДРЕСА_5 , та надати ОСОБА_2 , 1985 року народження, кімнати №№ 1,2 площею по 18,0 кв.м на сім`ю у складі чотири особи.

Листом від 22 грудня 2020 року за вих. № 235 Східноєвропейський університет економіки та менеджменту повідомив позивача, що не володіє інформацією про місцезнаходження відповідача,а тому позбавлений можливості самостійно вжити заходів для зняття останньої з реєстрації.

Згідно акту від 14 квітня 2021 року, ОСОБА_1 не проживає в кімнаті АДРЕСА_3 .

Враховуючи викладене, позивач звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 вересня 2021 року цивільну справу № 712/3900/21 передано до Соснівського районного суду м. Черкаси за встановленою підсудністю.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі; проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечував; звернувся до суду з заявою, в якій просив клопотання про виклик свідків залишити без розгляду.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на останню відому адресу її реєстрації, а також відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - порталі «Судова влада України».

Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (ухвалює заочне рішення).

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду цивільної справи, в судове засідання повторно не з`явилась, про причини своєї неявки суду не повідомила, відзиву щодо позовної заяви не надала.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів з ухваленням заочного рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦПК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом..

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до по квартирної картки ( Форма 17) за адресою: АДРЕСА_1 , з 08 вересня 2010 року зареєстрована ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку з навчанням в Східноєвропейському університеті економіки і менеджменту.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 4 ЖК Української РСР передбачено, що жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд.

За змістом статті 58 ЖК Української РСР на підставі рішення про надання житлового приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як роз`яснено у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 521/10070/14, відповідно до частини 4 статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За змістом статті 310 ЦК України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 4 статті 311 ЦК України фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України», поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме: існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло.

Відповідно до пункту 36 рішення Європейського суду з прав людини від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії» (Prokopovich v. Russia), концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, п. 63).

Рішенням Черкаської міської ради від 16 грудня 2010 року № 2-27 «Про надання згоди щодо безоплатної передачі до комунальної власності міста гуртожитку та зовнішніх інженерних мереж по АДРЕСА_2 ЗАТ «Хімпобутсервіс», гуртожиток за адресою: АДРЕСА_2 , був переданий до комунальної власності міста Черкаси.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна № 248965752 від 12 березня 2021 року, право власності на кімнату АДРЕСА_3 не зареєстровано.

Листом від 28 липня 2020 року за вих. № 89 Східноєвропейський університет економіки та менеджменту повідомив позивача про припинення з 01 липня 2020 року користування кімнатами № АДРЕСА_4 .

Рішенням Виконавчого комітету Черкаської міської ради від 03 листопада 2020 року № 1079 «Про включення до фонду орендованого житла та надання в оренду кімнат ліжко-місць в кімнатах у гуртожитку ( ОСОБА_2 ,…) було вирішено, зокрема, включити до фонду орендованого житла кімнати №№ НОМЕР_1 , 28, 29, АДРЕСА_5 , та надати ОСОБА_2 , 1985 року народження, кімнати №№ 1,2 площею по 18,0 кв.м на сім`ю у складі чотири особи.

Листом від 22 грудня 2020 року за вих. № 235 Східноєвропейський університет економіки та менеджменту повідомив позивача, що не володіє інформацією про місцезнаходження відповідача, а тому позбавлений можливості самостійно вжити заходів для зняття останньої з реєстрації.

Згідно акту від 14 квітня 2021 року, ОСОБА_1 не проживає в кімнаті АДРЕСА_3 .

Згідно договору оренди комунального житла від 08 грудня 2021 року, укладеного між Департаментом житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради та ОСОБА_2 , кімнати №№ 1,2 жилою площею по 18,0 кв.м в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , передані в користування ОСОБА_4 та членам її сім`ї .

29 серпня 2022 року ОСОБА_2 повідомила, що на підставі договору оренди комунального житла від 08 грудня 2021 року проживає в кімнаті АДРЕСА_3 ; на момент заселення в кімнату речі відповідача були відсутні; з моменту заселення відповідач в кімнаті не з`являлась; її місцезнаходження не відоме.

Відповідно до ст. 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 (зі змінами), у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Згідно правового висновку Верховного Суду у постанові від 24 жовтня 2018 у справі № 490/12384/16-ц, особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.

Доказів, які б свідчили про те, що відповідач після звернення позивача до суду з даним позовом знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , матеріали справи не містять і учасниками справи суду не надано.

Крім того, відповідачем не надано жодного доказу, який свідчить про її проживання в кімнаті АДРЕСА_3 , або вчинення перешкод будь-якими особами в її проживанні за зареєстрованим місцем проживання.

Листом від 28 липня 2020 року за вих. № 89 Східноєвропейський університет економіки та менеджменту повідомив позивача про припинення з 01 липня 2020 року користування кімнатами № АДРЕСА_4 .

Рішенням Виконавчого комітету Черкаської міської ради від 03 листопада 2020 року № 1079 «Про включення до фонду орендованого житла та надання в оренду кімнат ліжко-місць в кімнатах у гуртожитку ( ОСОБА_2 ,…) було вирішено, зокрема, включити до фонду орендованого житла кімнати №№ НОМЕР_1 , 28, 29, АДРЕСА_5 , та надати ОСОБА_2 , 1985 року народження, кімнати №№ 1,2 площею по 18,0 кв.м на сім`ю у складі чотири особи.

Листом від 22 грудня 2020 року за вих. № 235 Східноєвропейський університет економіки та менеджменту повідомив позивача, що не володіє інформацією про місцезнаходження відповідача,а тому позбавлений можливості самостійно вжити заходів для зняття останньої з реєстрації.

Позивачем доведено належними, достатніми, достовірними доказами факт постійної відсутності відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без поважних причин в кімнаті №2 в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника та/або судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 9 ЖК Української РСР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Виходячи з викладеного, факт реєстрації відповідача в кімнаті № НОМЕР_2 в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , порушує право позивача на вільне користування та розпорядження вказаним майном.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжного доручення від 14 травня 2021 року позивачем при зверненні до суду з вказаною позовною заявою сплачено судовий збір в сумі 2270 гривень.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір в сумі 2270 гривень.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.47 Конституції України, згідно ст.ст.15, 16, 310, 311 ЦК України, ст.ст.4,9,71,72, ЖК Української РСР та керуючись ст.ст.13, 76 - 81, 83, 89, 95, 133, 141, 247, 263, 352, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування кімнатою АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь Черкаської міської ради, адреса: 18001, м. Черкаси, вул. Байди Вишневецького, буд.36, ідентифікаційний номер юридичної особи в єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 25212542, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: 18001, м. Черкаси, вул. Байди Вишневецького, буд.36, ідентифікаційний номер юридичної особи в єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 25212542;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя О.М. Борєйко