Справа № 461/9928/21 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/811/749/22 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Симець В.І.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 07 грудня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

у грудні 2021 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 07 грудня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Роз`яснено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що з позовною заявою слід звертатися до адміністративного суду в порядку, передбаченому положеннями Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалу суду оскаржили ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликаються на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянти стверджують, що предметом позову є визнання незаконним наказу Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області № 745-к/тр від 08 листопада 2021 року про відсторонення їх від роботи без збереження за ними заробітної плати, відтак вони звернулися до суду за захистом своїх порушених прав. Зазначають, що вони не є державними службовцями, оскільки не займають посад державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті, (секретаріаті) та не виконують обов`язків безпосередньо пов`язаних з виконанням завдань і функцій такого державного органу, відтак на них не розповсюджуються принципи державної служби. Вважають, що висновки суду першої інстанції про те, що розгляд справи належить до компетенції адміністративних судів, оскільки вони є державними службовцями, не відповідають обставинам справи. Вказують, що неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, є підставою для скасування ухвали суду.З наведених підстав просять ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги стосуються визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи державного службовця, а оскільки спір стосовно проходження державної служби має публічно-правовий характер, він підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

При цьому, за змістом пункту 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, публічно-правовим є спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід враховувати не лише суб`єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є наявність у них спору про право цивільне та суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа), по-третє, пряма вказівка закону про вирішення спору в порядку певного судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи.

ОСОБА_2 працює на посаді інспектора відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання управління з питань та паспортизації Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1 (а.с. 9-10).

ОСОБА_1 працює на посаді інспектора відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання управління з питань та паспортизації Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_2 (а.с. 11-12).

Наказом Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області № 745-к/тр від 08 листопада 2021 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відсторонено від роботи з 08 листопада 2021 року.

Законодавець урегулював питання, пов`язані з прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням з публічної служби (припиненням), спеціальними законами, до яких, зокрема, відноситься Закон України «Про державну службу».

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну службу» державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; управління персоналом державних органів; реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби (ч. 2 ст. 1 Закону України «Про державну службу» ).

Згідно з ч 3 ст. 21 Закону України «Про державну службу» особа, яка вступає на посаду державної служби вперше, набуває статусу державного службовця з дня публічного складення нею Присяги державного службовця, а особа, яка призначається на посаду державної служби повторно, - з дня призначення на посаду.

Пунктом 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360 передбачено, що Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Зі змісту норм Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360 вбачається, що ним розрізняються різні категорії працівників Державної міграційної служби, в тому числі, державні службовці та працівники апарату Державної міграційної служби, як окремі категорії працівників, що дозволяє зробити висновок про те, що не всі працівники Державної міграційної служби є державними службовцями.

Під час вирішення питання, чи займав працівник посаду, яка відноситься до посади державного службовця, судам необхідно з`ясувати, чи подавав він декларацію до зарахування на посаду, чи приймав відповідну присягу, чи мав право на присвоєння спеціального звання чи рангу державного службовця.

Аналогічні правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 428/12596/16-ц (провадження № 14-344цс18).

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про державну службу» підписаний текст Присяги державного службовця є складовою особової справи державного службовця. Відомості про складення Присяги вносяться до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування в порядку, встановленому Пенсійним фондом України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення. На вимогу державного службовця про складення Присяги державного службовця робиться запис у трудовій книжці державного службовця.

Відповідно до ч. 11 ст. 39 Закону України «Про державну службу» в особовій справі державного службовця робиться запис про присвоєння, зміну та позбавлення рангу державного службовця. Відомості про присвоєння, зміну та позбавлення рангу державного службовця вносяться до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування в порядку, встановленому Пенсійним фондом України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення. На вимогу державного службовця у трудовій книжці державного службовця робиться запис про присвоєння, зміну та позбавлення рангу державного службовця.

З долучених до матеріалів справи копій трудових книжок ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вбачається, що в них відсутній запис про прийняття позивачами присяги державного службовця, як і відсутні записи про присвоєння їм рангу державного службовця.

Судом не встановлено, а сторонами не подано належних та допустимих доказів прийняття позивачами присяги державного службовця та присвоєння їм рангу державного службовця, відтак висновки суду першої інстанції про те, що позивачі є державними службовцями, є безпідставними.

Не встановивши належним чином правової природи правовідносин, які виникли між учасниками справи, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що правовідносини між сторонами не стосуються безпосередньо прийняття, проходження чи звільнення з публічної служби, відтак прийшов до помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу відсторонення позивачів від роботи, трудова діяльність яких не пов`язана з проходженням державної чи публічної служби, колегія суддів приходить до висновку про те, що спір стосується трудових відносин між працівниками та роботодавцем і має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 07 грудня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 16.06.2022 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк