Справа № 309/3199/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 жовтня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кондора Р.Ю., Джуга С.Д.

з участю секретаря судового засідання: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 11 січня 2022 року, ухвалене суддею Волощук О.Я., в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПрАТ «Закарпаттяобленерго» про визнання дій неправомірними та дискримінаційними, визнанні втручання відповідача у приватне житло позивачів, відшкодування моральної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії

встановив:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ПрАТ «Закарпаттяобленерго» про визнання дій неправомірними та дискримінаційними, визнанні втручання відповідача у приватне житло позивачів, відшкодування моральної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначали, що 04.02.2021 ПрАТ «Закарпаттяобленерго» було складено Акт №47 про не допуск до об`єкту споживачем ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_1 з метою заміни комерційного обліку та візуального або автоматичного зняття показів розрахункових засобів комерційного обліку та попереджено споживача ОСОБА_1 про припинення постачання електричної енергії у зв`язку із не допуском працівників ПрАТ «Закарпаттяобленерго» до об`єкту споживача житлового будинку АДРЕСА_1 .

16.02.2021 працівниками ПрАТ «Закарпаттяобленерго» проведено демонтаж електролічильника із спеціальної ніші, розташованої у коридорі житлового будинку позивачів. Електролічильник встановлено на електричному стовпі, що знаходиться за 20 метрів від житлового будинку позивачів.

Позивачі вважають такі дії відповідача як дискримінацію по відношенню до них - осіб з інвалідністю, поєднану із втручанням у приватне житло, приниження їх честі та гідності з тих підстав, що такі заходи по відношенню до інших споживачів електричної енергії їх сусідів, працівниками ПрАТ «Закарпаттяобленерго» не вчинялися.

31.03.2021 відповідачем частково добровільно виконано вимогу за скаргою позивачів від 03.03.2021, встановлено електролічильник на його попереднє місце, а саме, нішу в коридорі житлового будинку АДРЕСА_1 , однак, на думку позивачів, щодо них добровільно не припинено дії із дискримінації як до осіб з інвалідністю, поєднану із втручанням у приватне житло, не вчинили демонтажу лічильника із електричного стовпа.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вважають, що працівниками ПрАТ «Закарпаттяобленерго» порушено вимоги п.6 ч.1 ст.58, ч.1-3 ст.60 Закону України «Про ринок електроенергії», ст.ст. 17,19,21 Закону України «Про захист прав споживачів», Закон України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», ст.ст. 34,28,30,32,68 Конституції України, Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», ст.ст. 4,5,12,17,22 Конвенції про захист прав та основоположних свобод по відношенню до них як споживачів електроенергії.

Своїми протиправними діями працівники відповідача ПрАТ «Закарпаттяобленерго» спричинили їм моральну шкоду яка полягає у душевних та фізичних стражданнях, приниженні їх честі та гідності перед сусідами, які з них насміхаються.

З огляду на вище наведене ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили суд ухвалити рішення про визнання дій відповідача ПрАТ «Закарпаттяобленерго» як дискримінацію по відношенню до них осіб з інвалідністю, які є споживачами електричної енергії, які поєднані із втручанням у приватне життя та житло щодо незаконного перенесення 16.02.2021 електролічильника із вхідного коридору (із спеціальної ніші) житлового будинку АДРЕСА_1 ; зобов`язати ПрАТ «Закарпаттяобленерго» припинити дії із дискримінації по відношенню до них шляхом зняття лічильника із електричного стовпа, незаконно підключеного 16.02.2021 до електромережі їх житлового будинку та стягнути із ПрАТ «Закарпаттяобленерго» на їх користь по 100 000 грн моральної шкоди.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 11 січня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу на вказане рішення, в якій просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування скарги вказують на те, що судом не взято до уваги те, що відповідачами було встановлено додатковий лічильник на електроопорі мережі, хоча у належному їм будинку вже був наявний лічильник. Вказані дії відповідача апелянти, як споживачі електроенергії та особи з інвалідністю вважають дискримінаційними.

Вважають безпідставним відмову суду першої інстанції в дослідженні доказів на місці їх знаходження (додаткового електролічильника, який розміщений на стовпі електромережі біля їх будинку) та неправильним врахування поданих відповідачем доказів від 31.03.2021 щодо демонтажу вказаного лічильника.

Крім того вказують, що Акт про не допуск №47 від 04.02.2021, на який посилався суд першої інстанції, є неналежним та недопустимим доказом та не може братися до уваги, оскільки складений без присутності органу самоврядування і свідків-сусідів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що така не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що позивачами недоведене безпідставного втручання працівниками ПрАТ «Закарпаттяобленерго» у їх приватну власність, як споживачів. Не надано також жодних належних доказів, які б підтверджували факт протиправних дій з боку відповідача та їх дискримінаційність як до осіб з особливими потребами, щодо порушення законодавства у галузі енергетики та протиправних дій та принижували честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідачем ПрАТ «Закарпаттяобленерго» проводилась заміна приладів обліку та вводів до електроустановок споживачів АДРЕСА_1 .

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не надали доступу до приладу обліку працівникам ПрАТ «Закарпаттяобленерго» для виконання робіт з реконструкції вузлів обліку у споживачів електричної енергії в АДРЕСА_1 . У зв`язку із недопущенням уповноважених представників ПрАТ «Закарпаттяобленерго» до електроустановки, розміщеної у дворогосподарстві за адресою АДРЕСА_1 , 04.02.2021 року представниками ПрАТ «Закарпаттяобленерго» у присутності позивачів було складено Акт №47 про не допуск від 04.02.2021 року. Споживач ОСОБА_1 від підпису в акті відмовився.

03.03.2021 позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подано спільну скаргу до ПрАТ «Закарпаттяобленерго» з проханням у добровільному порядку переставити лічильник обліку електричної енергії з електричного стовпа на його попереднє місце житловий будинок АДРЕСА_1 та відшкодування їм спричиненої моральної шкоди у розмірі місячної мінімальної заробітної плати.

Працівниками ПрАТ «Закарпаттяобленерго» розглянуто скаргу позивачів та наданої їм відповідь (а.с.13).

Всупереч вимог п.п. 2, 8, 16 п. 5.1.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 позивачами не було надано доступу до приладу обліку працівникам Товариства для виконання робіт з реконструкції вузлів обліку у споживачів електричної енергії в АДРЕСА_1 у зв`язку із чим складено акт про не допуск №47 від 04.02.2021 року.

Судом також встановлено, що після допущення споживачем ОСОБА_1 уповноважених працівників ПрАТ «Закарпаттяобленерго» до приладу обліку електричної енергії, прилад обліку електричної енергії тимчасово, на час виконання робіт, було встановлено на електричну опору, що підтверджується завданням № 428 від 16.02.2021 року.

Після виконання робіт з реконструкції вузла обліку, який знаходиться в дворогосподарстві за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено прилад обліку в приміщенні житлового будинку, що підтверджується завданням на встановлення за №1115 з підписами у ньому, як споживача так і працівників ПрАТ «Закарпаттяобленерго», якими виконувались вказані роботи та складено акт пломбування (а.с.41-44).

Підпунктом 1.2.1 підрозділ 12 Кодексу комерційного обліку електричної енергії визначено, що верифікаційний вузол обліку - вузол комерційного обліку, дані (покази) комерційного обліку з якого використовуються ППКО для перевірки достовірності даних з основного вузла комерційного обліку та заміщення цих даних, якщо вони відсутні або недостовірні;

Як передбачено підпунктом 5.1.9. Кодексу комерційного обліку електричної енергії з метою забезпечення перевірки достовірності даних або резервування джерел інформації для зареєстрованих ТКО та основного вузла обліку оператор мережі та сторона, приєднана до мережі (зокрема споживач) за власним бажанням, мають право влаштовувати зі своєї сторони комерційної межі верифікаційні вузли обліку, які відповідають вимогам для комерційних вузлів обліку та зі встановленими ЗКО, які мають характеристики не гірші ніж у основного вузла обліку.

Допускається встановлення та експлуатація ЗВТ або іншого обладнання верифікаційного вузла обліку чи складових автоматизованих систем, які належать іншому власнику на об`єкті власника електроустановки за його згодою та згідно з погодженим ним проектним рішенням.

Обладнання, яке встановлюється, повинно відповідати вимогам нормативних документів та не призводити до погіршення роботи складових основного вузла обліку. Питання розміщення, експлуатації та технічного обслуговування цього обладнання регулюються відповідним договором.

Як встановлено в суді, з врахуванням того, що позивачами не було допущено працівників відповідача до розрахункових засобів вимірювання електричної енергії, що призводить до труднощів по зняттю показників та з метою належного обліку спожитої позивачами електроенергії, ПрАТ «Закарпаттяобленерго» було встановлено два лічильника: один в приміщенні житлового будинку, що за адресою АДРЕСА_1 , а другий на електричну опору як верифікаційний вузол додаткового обліку.

Тобто, відповідач діяв у межах своїх повноважень та приписів закону і судом першої та апеляційної інстанції не встановлено будь-яких порушень при заміні засобів вимірювання електричної енергії та встановлення додаткового лічильника електроенергії.

Апеляційний суд також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовної вимоги щодо відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода може полягати, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

З аналізу даних норм слідує, що обов`язок доведення відсутності вини у спричиненні шкоди покладається на відповідача. Водночас обов`язок доведення наявності інших складових деліктного правопорушення, а саме протиправність дії відповідача, наявність шкоди, причинний зв`язок між діями відповідача та спричиненою шкодою лежить на позивачу.

У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази ,які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки, позивачами не доведено про протиправність дій відповідача, а тому твердження позивачів про спричинення їм діями працівників ПрАТ «Закарпаттяобленерго» моральної шкоди у зв`язку з дискримінацією по відношенню до них як осіб з інвалідністю, які є споживачами електричної енергії, та поєднані із втручанням у приватне життя та житло щодо незаконного перенесення 16.02.2021 електролічильника в житловому будинку АДРЕСА_1 , належними доказами не доведено.

Ураховуючи викладене у сукупності з наявними та встановленими обставинами справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що відсутні належні та достатні докази наявності протиправної бездіяльності відповідача та причинного зв`язку між нею із заподіяною шкодою.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог про відшкодування моральної шкоди є також правильним.

З врахуванням вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права та підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до змісту ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позаяк позивачі являються інвалідами першої групи, тому від сплати судового збору за розгляд справи звільнені. Виходячи з даної обставини та не дивлячись на те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, відшкодування судових витрат в апеляційній інстанції слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 141, 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 11 січня 2022 року залишити без змін.

Стягнення судових витрат у справі віднести за рахунок держави Україна.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 31 жовтня 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: