Провадження № 22-ц/801/2142/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач :Матківська М. В.
УХВАЛА

18 листопада 2022 рокуСправа № 127/11136/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Матківської М. В., одержавши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу та за зустрічними позовами ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним і ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_2 , про визнання боргу спільним майном подружжя,

встановив:

16 листопада 2022 року до Вінницького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2022 року у цивільній справі № 127/11136/20.

В апеляційній скарзі відповідач-позивач ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, пославшись на те, що копію рішення суду вона отримала 18 жовтня 2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Із матеріалів апеляційної скарги, інформації у комп`ютерній програмі «Д-3» та у Єдиному державному реєстрі судових рішень вбачається, що оскаржуване рішення суд першої інстанції виніс 11 січня 2022 року за участю сторін та їх представників, повний текст рішення виготовлено 20 січня 2022 року.

Апеляційна скарга подана до суду відповідачем-позивачем ОСОБА_5 16 листопада 2022 року, тобто з пропуском встановленого ч. 1 ст. 354 ЦПК України строку.

Як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду ОСОБА_1 зазначила те, що копію рішення суду вона отримала 18 жовтня 2022 року. При цьому вона не додала до апеляційної скарги жодних достовірних доказів, що підтверджують дату отримання нею копії оскаржуваного судового рішення (довідку із відділення поштового зв`язку, копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення чи інших доказів, що підтверджують дату отримання копії судового рішення, наявних в матеріалах цивільної справи).

За наведених обставин апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без руху та роз`яснити їй право на звернення до апеляційного суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, в якій зазначити підстави для поновлення такого строку та надати відповідні докази.

Відповідно до частини 4 статті 357 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини 1 статті 358 ЦПК України).

Крім того, апеляційну скаргу слід залишити без руху і з тих підстав, що в порушення п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України відповідачем не додано до апеляційної скарги документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявила клопотання про звільнення її від сплати судового збору, вказавши, що в 2021 році вона отримала незначний дохід, а на даний час здійснює постійний догляд за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що унеможливлює її працевлаштування на даний час, а отже сплата судового збору в сумі 17 615,10 грн. є надмірним тягарем для неї; розмір судового збору перевищує 5% розміру її річного доходу та становить фактично 65,87% річного доходу. Тому на підставі частини 1 статті 136 ЦПК України та п. 1 ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір», врахувавши майновий стан сторони, а також те, що вона не має об`єктивної можливості оплатити судовий збір за подання апеляційної скарги, просить звільнити її від сплати судового збору, або зменшити його до розміру, що не перевищуватиме 5% її річного доходу, а саме до 1337 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачені умови, за яких суд може відстрочити та розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити особу від сплати судового збору. Такими умовами є, якщо: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

З аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18 (провадження № 11-336апп20).

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Визначення судом майнового стану сторони є оціночним і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

Вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи закон не містить, тому суд встановлює можливість сплатити судовий збір на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ у справах: «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року; «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland») від 26 липня 2005 року).

Отже, скрутний майновий стан, на підтвердження якого заявником надані відповідні документи, може бути підставою для задоволення судом клопотання про звільнення його від сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору.

Безпідставне звільнення від сплати судового збору є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом.

Додані до клопотання відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2021 року по 4 квартал 2021 року не можуть слугувати підставою для звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у листопаді 2022 року. Довідка з Управління праці та соціального захисту населення свідчить лише про перебування ОСОБА_1 на обліку в управлінні та факт отримання нею компенсацій, як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, однак не стосуються майнового стану останньої.

З огляду на викладене, клопотання відповідача-позивача ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судового збору до задоволення не підлягає.

Таким чином, відповідач-позивач ОСОБА_1 має сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду в розмірі, визначеному підпунктом 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду ставку судового збору встановлено у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до п. 1.1. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою встановлено ставку судового збору у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Отже, за подання апеляційної скарги на рішення суду у цій справі до сплати підлягає судовий збір за одну вимогу немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру у розмірі 17 616,30 грн. (11 744,20 грн. * 150%), який відповідачу-позивачу слід сплатити за такими реквізитами:

отримувач коштів: ГУК у Він.обл./м. Вінниця/22030101; код отримувача за ; банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0002856; код класифікації доходу бюджету: 22030101.

Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб; реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України, у разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (дата оскарження) по справі ______ (номер справи), Вінницький апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, залишивши апеляційну скаргу без руху.

Таким чином, відповідачу-позивачу ОСОБА_1 до суду слід подати заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду із зазначенням поважності причин пропуску строку та оригінал документу про сплату судового збору.

Керуючись ст. 136, 185, 357 ЦПК України,

ухвалив:

Визнати наведені відповідачем-позивачем ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2022 року неповажними.

В задоволенні клопотання відповідача-позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору та про зменшення його розміру відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2022 року залишити без руху.

Надати відповідачеві-позивачеві ОСОБА_1 строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали. В іншому випадку скарга буде вважатися неподаною та повернута особі, яка її подала.

Роз`яснити відповідачу-позивачу, що у випадку невиконання нею ухвали суду в частині не подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження в зазначений строк або визнання судом неповажними вказаних нею підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, суд вправі відмовити у відкритті апеляційного провадження, що передбачено ч. 4 ст. 357 та п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України.

У випадку невиконання ухвали суду в частині оплати судового збору, апеляційна скарга визнається неподаною і підлягає поверненню особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя М. В. Матківська