Номер провадження: 22-ц/813/2813/22
Справа № 522/5823/20
Головуючий у першій інстанції Кузнецова В. В.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Комлевої О.С.,

Секретаря судового засідання - Дерезюк В.В.,

Представника відповідача - ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Манушина Валерія Олександровичана рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 березня 2021 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВЕ ДІЛО» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ПРОЦЕДУРА:

Короткий зміст позовних вимог

09.04.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь:

- вартість сплаченого кондитерського обладнання в сумі 204000 гривень,

- моральну шкоду в сумі 100000 гривень

- судові витрати.

Вимоги обґрунтовує тим, що за усною домовленістю відповідач запропонував купити обладнання, яке він може розмістити у виробничих приміщеннях ТОВ «Нове Діло» для випікання та виготовлення кондитерських виробів, власником яких с позивач.

В липні 2018 року між ним та відповідачем була досягнута усна домовленість про використання професійних навиків та спроможностей відповідача у виробництві кондитерських виробів у приміщеннях ТОВ «Нове Діло» за адресою АДРЕСА_1.

Згідно досягнутої домовленості сторони погодили порядок сплати та передачі у власність позивача кондитерського обладнання, загальною вартістю приблизно 204 000 гривень.

За умовами досягнутої домовленості позивач зобов`язався щомісячно, окрім заробітної плати, сплачувати частину вартості розміщеного у виробничих приміщеннях ТОВ «Нове Діло» кондитерського обладнання, передача якою у власність позивача планувалось оформити на підставі акту Прийому - передачі після повної сплати позивачем вартості кондитерського обладнання.

За період використання кондитерського обладнання з серпня 2018 року по 02 жовтня 2019 року, вартість була повністю ним плачена відповідачу.

У зв`язку з виникненням конфлікту щодо виготовлення продукції відповідач відмовився передати у власність позивача кондитерське обладнання і оформлювати Акт Прийому-передачі кондитерського обладнання, вартість якого була повністю ним сплачена позивачем в сумі 204000 гривень.

У вересні 2019 року відповідач з метою ухилення від виконаний свого обов`язку про передачу у власність кондитерського обладнання у період свого лікування подав заяву про звільнення.

Водночас посилаючись на те, що не бажаючи виконувати свої договірні зобов`язання по передачі у власність позивачу кондитерського обладнання, вартість якого була сплачена ним в сумі 20400 грн. відповідач став розповсюджувати негативну інформацію про нього у різних формах: в тому числі шляхом звернення до різних установ та у мережі Інтернет.

Так, 02 жовтня 2019 року ОСОБА_2 у період захворювання написав претензію про повернення йому обладнання та звернувся до Т.В.О . Голови Одеської обласної державної адміністрації із заявою про здійснення відносно нього шахрайства і вимогою розглянути його заяву на засіданні антирейдерської комісії до Головного управління Національної поліції в Одеської області з письмовою заявою з вимогою про притягнення позивача до кримінальної відповідальності зі звинуваченням у скоєні злочину, передбаченого ст.190 КК України - шахрайство.

В соціальній мережі «Фейсбук» в Інтернеті почав оприлюднювати негативну інформацію з метою приниження честі і гідності позивача та керівника ТОВ «Нове діло» в очах користувачів Інтернету, а саме (мовою оригінала):

«Ми стали жертвами мошенничества ООО «Новое Дело», а именно директора ОСОБА_1 и его зама ОСОБА_4 . Мы перевезли вес оборудование...., красители на сумму более 150 000 грн.» Фактично, декор (красителі) були придбані за особисті кошти ОСОБА_5 на виставці в Мюнхені в Німеччині.

Крім того, зазначає, шо ОСОБА_2 розповсюджував негативну інформацію про те, як директор ТОВ «Нове діло», скоїв злочин, передбачений ст. 190 КК України - шахрайство. Цю негативну інформацію, як стверджує у своїй претензії на ім`я керівника ТОВ «Нове Діло», ОСОБА_2 розповсюдив у своїх скаргах до різних правоохоронних органах а результаті чого він неодноразово підвергався перевіркам з різних питань, що створювало значні труднощі у здійснені робочого циклу виробництва продукції, порушувався звичний ритм робочого дня, що створювало нервування і різні негативні реакції з боку контролюючих органів та робітників ТОВ «Нове Діло», чим була завдана значна моральна шкода позивачу.

Після розповсюдження цієї негативної недостовірної інформації знайомі та родичі постійно виражали своє співчуття внаслідок розповсюдження ОСОБА_2 негативної інформації в мережі інтернет і негативних відкликів на цю негативну інформацію з підтримкою ОСОБА_2 із загрозами притягнення позивача до відповідальності, що примушувало позивача у кожному випадку такого співчуття виправдовуватися і роз`яснювати про недостовірність цієї інформації, що впливало на самопочуття, вимушувало втрачати час на виправдовування, надавати відповідні документи, готувати документи на виклик до засідання Міжвідомчої комісії Одеської обласної державної адміністрації по антирейдерству, втрачати час на зустрічі з адвокатом та слідчим за кримінальним провадженням. Це викликало порушення звичайного ритму роботи і життя та негативно впливало на самопочуття та зазнав моральну шкоду, яку позивач оцінює в розмірі 100000 гривень.

В теперішній час ОСОБА_2 вимагає від правоохоронних та інших державних органів, шляхом порушення кримінальних справ та проваджень у міжвідомчої комісії повернути йому кондитерське обладнання на суму 150000 гривень, частину якого він раніше без згоди позивача вивіз з території ТОВ «Нове Діло».

При цьому, позивач відмовляється від визнання факту повної сплати йому вартості кондитерського обладнання в сумі 204000 гривень, стверджуючи, що отриманні від позивача кошти в цій сумі він отримував в якості заробітної плати, а не в якості сплати вартості кондитерського обладнання.

Позивач вважає, що ОСОБА_2 отримавши кошти в розмірі 204000 гривень, в якості сплати вартості кондитерського обладнання, вимагає повернення йому цього обладнання, а тому у позивача виникає право на повернення сплачених за це обладнання коштів, стягнення яких можливо виключно в судовому порядку, внаслідок відмови відповідача повернути сплачені кошти у позасудовому порядку.

22.09.2020 року ОСОБА_2 надав до районного суду відзив на апеляційну скаргу я якій просив у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. Посилаючись на надуманість, нелогічність позовних вимог та направленість дій позивача на незаконне заволодіння належного йому майна.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 березня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВЕ ДІЛО» про стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовлено.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ)СТОРІН

Представник позивача адвокат Манушин В.О. вважає, що оскаржуване рішення суду є незаконним, висновки суду не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалиш нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Посилається на ті ж обставини, що і в позовній заяві та на те, що районний суд не врахував, що відповідач не заперечував факт отримання 204 000 грн та розміщення на території ТОВ «Нове Діло» обладнання для виготовлення кондитерських виробів.

Водночас зазначає, що рішення суду не містить обгрунтувань та підстав для відмови в позовних вимогах про стягнення моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін. При цьому посилається на те, що його обладнання розміщене на території ТОВ «НОВЕ ДІЛО» в АДРЕСА_1 для спільної діяльності у кондитерській сфері. При цьому домовленостей про передачу позивачеві у власність кондитерських приладів сторони не узгоджували. Заробітну плату йому сплачувало підприємство, а не фізична особа ОСОБА_6 в зв`язку з працевлаштуванням. Доказів на підтвердження передачі кондитерського обладнання ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Одночасно зазначає, що незаконне утримання та неповернення належного на праві власності його майна є предметом кримінальної справи за фактом вчинення у відношення нього шахрайських дій.

Позивачем не надано доказів які б підтвердили придбання у нього кондитерського майна та здійснення між ними розрахунку.

Крім цього посилається на те, що позивач не звертався до суду із вимогами про захист честі, гідності та не надав жодного доказу з приводу неправомірних його дій.

Факт розповсюдження негативної інформації та розмір завданої моральної шкоди підлягають доказуванню на загальних підставах.

Розгляд справи за відсутністю позивача

09.11.2022 року до Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Стороженко О.П. надійшло клопотання про надання можливості ознайомитись з матеріалами справи та відкладення розгляду справи посилаючись на те, що вона 09.11.2022 р. уклала договір про надання правової допомоги з позивачем.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга підписана представником ОСОБА_1 - адвокатом Манушиним В.О., відповідно до ордеру від 24.04.2021 року.

Справа з об`єктивних причин неодноразово відкладалась.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Манушин В.О. був належним чином сповіщений про розгляд справи на 10.11.2022 року, відповідно до довідки про відправку йому судової повісти на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Будь-яких доказів того, що адвокат Манушин В.О. розірвав з позивачем ОСОБА_1 договір про надання правової допомоги матеріали справи не містять.

Справи розглядаються без участі учасників провадження за наявності повідомлення про дату, час та місце розгляду справи та за відсутності заяви (заяв) про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Частинами 1-4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 3 ст. 13 ЦПК України встановлено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Учасники справи мають права, встановлені ст. ст. 43, 49 ЦПК України, в тому числі, ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Манушин В.О., про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає доводи клопотання ще одного представника ОСОБА_1 - адвоката Стороженко О.П. про відкладення розгляду справи необґрунтованими та вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

На підставі ст. 29 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», у виконання рішень зборів суддів Одеського апеляційного суду від 02.03.2022р. та 16.03.2022р., у зв`язку із введенням на території України воєнного стану, відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022р., керуючись статтею 26 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», враховуючи рішення Ради суддів України №9від24.02.2022р. та рекомендації Ради суддів України від 02.03.2022р. щодо роботи судів в умовах воєнного стану, з метою вжиття невідкладних заходів для забезпечення безперебійного функціонування Одеського апеляційного суду, головою суду видано Розпорядження №1 від 02 березня 2022 року, до якого внесені зміни розпорядженням №2 від 16 березня 2022 року, відповідно до п.п. 3-4 якого:

Сторони сповіщені належним чином, при цьому, явка сторін не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Апеляційним судом встановлено, що з 23.07.2018р. по 27.10.2019р. ОСОБА_2 працював начальником виробництва у ТОВ «НОВЕ ДІЛО», директором якого є ОСОБА_1 .

Між відповідачем та ТОВ «НОВЕ ДІЛО» в особі директора ОСОБА_1 було вирішено, що його обладнання буде розміщено у приміщенні кондитерського цеху ТОВ «НОВЕ ДІЛО» за адресою: АДРЕСА_1, де під його керівництвом буде здійснюватися виготовлення кондитерських виробів.

Як зазначає відповідач прилади та оснащення для здійснення випікання, виготовлення кондитерських виробів були ним придбані на виставках в Італії.

Відповідач вказує, що усе обладнання ним придбалось у період з 2015р. по 2017р., що підтверджується товарними чеками, накладними, гарантійними талонами, наявними в матеріалах справи (а.с.73-83).

Зазначені обставини не заперечуються позивачем у позові а також представником позивача під час судових засідань.

Таким чином, у період з 2015р. по 2017р. відповідачем придбано прилади та оснащення для здійснення випікання, виготовлення кондитерських виробів на загальну суму - 150000 грн. та у серпні 2018 року придбане відповідачем кондитерське оснащення, на виконання домовленостей,було розташовано у кондитерському цеху ТОВ «НОВЕ ДІЛО» за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до видаткових касових ордерів ОСОБА_2 отримувались грошові кошти в якості авансу від ТОВ «НОВЕ /ТІЛО» (а.с.9-44. т.1).

TOB «НОВЕ ДІЛО» надало до суду довідку №1-02 від 03.12.2021 року з якої вбачається, що вищевказане спірне обладнання перебувае на позабалансовому рахунку та його вартість складає 0,00 грн. (а.с. 177)

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимогах щодо стягнення матеріальної шкоди щодо вартості кондитерського обладнання позивачу в сумі 204000 грн районний суд виходив з того, що надані фізичною особою ОСОБА_1 складені ТОВ «НОВЕ ДІЛО» видаткові касові ордери про виплату відповідачу заробітної плати не можуть бути доказами в підтвердження сплати фізичною особою ОСОБА_1 частини вартості належного відповідачу кондитерського обладнання.

Відмовляючи в задоволення позовних вимогах щодо стягнення моральної шкоди в наслідок поширення недостовірної інформації в мережі інтернет та в правоохоронні органи районний суд виходив з їх недоведеності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції розглядає справу в межах заявлених позивачем з відповідних підстав вимог; апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог, підстав позову, доводів , вимог апеляційної скарги, за наявними в справі та додатково поданими доказами; докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках якщо учасник справи= надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин що об`єктивно не залежали від нього (от 13 ч. 1, ст. 83 ч. 8, ст. 367 ч.ч. 1, 3, 6 ЦПК України).

Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України, іншого законодавства щодо поширення інформації, захисту честі, гідності, ділової репутації особи, відшкодування шкоди в редакції, чинній на час їх виникнення.

Відповідно до ст 3 ч 1 п.п. 3, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, 15, 16, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 3 ч.ч. 1, 3, ст. 4 ч. 1, ст.ст. 5, 12, 13, 19, ст.ст. 43, 44, 49, 76-81 ЦПК України:

-цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, в тому числі, із заподіяная моральної шкоди, а також із інших дій осіб, юридичних фактів, що породжують цивільні права та обов`язки;

-особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки;

-при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається;

-кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів;

-здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором; у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону;

-цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист, в тому числі, шляхом визначення підстав і предмета позову, формулювання позовних вимог, зміни підстав, предмета позову тощо;

-кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій;

-кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, включно з тими, які власне обґрунтовують право на пред`явлення вимог до конкретного відповідача (відповідачів), обов`язок доказування позову лежить на позивачеві;

-доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В 1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договір це є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1, 2, 4 ст. 220 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно зі ст.205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Матеріалами справи встановлено, що з 23 липня 2018 року ОСОБА_2 працював на посаді начальника виробництва у ТОВ «Нове діло», який наказом ТОВ «Нове діло» від 02 жовтня 2019 року № 298-к його звільнено з займаної посади за прогули на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України.

В серпні 2018 року кондитерське оснащення, яке належало відповідачеві було розташоване в кондитерському цеху ТОВ «Нове діло» за адресою ТОВ «Нове діло»: АДРЕСА_1.

Будь-яких доказів про намір сторін на передачу належного відповідачеві кондитерського обладнання та укладення з цього приводу будь-якого договору матеріали справи не місять, а тому районний суд прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Посилання позивача ОСОБА_1 про виплату ОСОБА_2 204 000 грн за кондитерське обладнання не підтверджено належними та допустимими доказами, оскільки грошові кошти отримані ним, відповідно до видаткового касового ордеру, видавались йому в якості авансу ТОВ «НОВЕ ДІЛО», з яким він знаходився в трудових стосунках.

Щодо стягнення моральної шкоди

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У статті 280 ЦК України передбачено, що якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду.

Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок розглядати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі, та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Формування змісту и обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно в межах заявлених ними вимог і наданих доказів (статті 12,13 ЦПК України).

Статтею 20 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно зі ст. 297 та 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення проти неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Враховуючи, що вимога про стягнення моральної шкоди є похідною від вимоги про захист честі, гідності та ділової репутації та спростування недостовірної інформації, вимоги які позивачем не заявлялись, районний суд прийшов правильного висновку про відмову в стягненні моральної шкоди.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Манушина Валерія Олександровича- залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 березня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Л.А. Гірняк

Судді: С.М.Сегеда

О.С.Комлева