ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1404/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/6070/21 Категорія: 304060000 Позарецька С. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.
секретарПопова М.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач (скаржник) ОСОБА_2 ,

третя особа - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу

Левицька Е.А.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 19.09.2022 (повний текст складено 30.09.2022, суддя в суді першої інстанції Позарецька С.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Левицька Елеонора Антонівна, про розірвання договору довічного утримання,

в с т а н о в и в :

у вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, яким просила розірвати договір довічного утримання (догляду) від 16.09.2016, укладений між сторонами справи, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Елеонорою Антонівною та зареєстрований в реєстрі за №6926, мотивуючи про те, що на підставі договору купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Старовойтовою Л.В., від 10.07.1997 (реєстровий номер 4314), зареєстрованого ЧООБТІ 11.07.1997 і записаного у реєстрову книгу за №57-647-11 (зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.09.2016 за реєстраційним номером 101), позивач набула в особисту приватну власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 31,5 кв. м.

16.09.2016 між позивачем та відповідачем укладено договір довічного утримання (догляд), який посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е. А. (зареєстровано в реєстрі за № 6926). Пунктом першим цього договору передбачено, що відчужувач (позивач) передала у власність набувачу (відповідачу), а набувач прийняв від відчужувача у власність вказану квартиру, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно на умовах, визначених цим договором. Відповідно до пункту четвертого цього договору набувач зобов`язаний надавати відчужувачу довічно матеріальне забезпечення, а також усі види догляду (опікування).

За згодою сторін у цьому договорі грошова оцінка матеріального забезпечення, яке сплачується набувачем, складає 1000,00 грн. на місяць. Зазначена сума повинна сплачуватися набувачем не пізніше двадцятого числа кожного місяця за наступний місяць.

Догляд (опікування), що надається набувачем відчужувачу, включає

в себе: - забезпечення відчужувача харчуванням, необхідним одягом, медикаментами та лікарськими засобами; - надання медичної допомоги шляхом залучення кваліфікованих медичних працівників (лікарів, медичних сестер тощо); - оплату за власний рахунок комунальних послуг, інших платежів, пов`язаних з проживанням в зазначеній квартирі відчужувача; - надання будь-якої іншої допомоги; - вчинення всіх необхідних дій щодо забезпечення відчужувача всіма засобами, предметами домашнього вжитку, речами, літературою тощо.

Крім того, набувач також зобов`язаний виконувати додаткові доручення відчужувача, що необхідні для забезпечення останнього належним доглядом.

Як зазначено у позові, відповідач зазначені вище умови договору не виконує з часу його укладення, а саме, - не сплачує матеріального забезпечення, не забезпечує послугами медичної допомоги, лікарськими засобами, медикаментами, харчуванням, необхідним одягом та в цілому не вчиняє жодних дій, спрямованих на утримання позивача в будь-якій формі, навіть не цікавиться її життям та станом здоров`я за допомогою засобів телефонного зв`язку. Відповідачем жодного разу не здійснено нарахування грошового забезпечення відповідно до умов укладеного договору. Будь-які грошові розрахунки відповідача з позивачем у готівковій формі не здійснювалися також, що підтверджується відсутністю будь-яких документів, розписок про отримання коштів. Відповідач зобов`язаний згідно умов вказаного договору забезпечувати позивача житлом у квартирі, яка передана йому за цим договором. Однак протягом останніх п`яти років позивач проживає разом зі своєю дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за різними адресами.

Протягом усього часу дії спірного договору щодо догляду (опікування) позивача здійснювали її донька. Позивач зверталася до відповідача з проханням надати кошти для проведення ремонту з огляду на те, що останній протягом усього часу дії договору довічного утримання жодного грошового забезпечення не виплачував. На вказане прохання відповідач висловив категоричну відмову.

Вказані обставини обумовили звернення з цим позовом до суду.

Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 19.09.2022 позовні вимоги у справі задоволено з посиланням на те, що позивачем доведено порушення відповідачем умов договору довічного утримання в частині наявних у нього обов`язків щодо догляду та забезпечення позивача.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач 27.09.2022 подав апеляційну скаргу, у послідуючому доповнену 05.10.2022 та 01.11.2022 (дата поштового відправлення), в якій, посилаючись на неповне встановлення судом обставин справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Вказує, що суд першої інстанції не врахував, що у спірному договорі не було визначено розміру частки спільного володіння майном та порядку його використання співвласниками; факту переходу до відповідача права власності за договором з часу укладення; згідно п.18 спірного договору його може бути розірвано лише за вимогою набувача (відповідача); у договорі конкретно не визначено як саме набувач здійснює догляд за відчужувачем та яким саме чином сплачує йому 1000,00 грн. у місяць. Після укладення спірного договору відповідач забезпечив позивача за досягнутою домовленістю іншим житлом за адресою АДРЕСА_2 . Позивач необґрунтовано стверджує про те, що останні п`ять років догляд за нею здійснювала донька з якою вона проживала за адресами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , адже донька позивача ОСОБА_3 тривалий час перебувала на заробітках за кордоном. Натомість відповідач надав позивачу окреме житло в якому зробив капітальний ремонт, готівкою щомісяця виплачував позивачу 1000,00 грн., як передбачено договором, забезпечував позивача медикаментами, одягом, продуктами харчування, оплачував комунальні послуги за місцем реєстрації позивача та виконував її додаткові доручення. Суд невірно оцінив показання свідків у справі. Донька позивача перешкоджає її спілкуванню з відповідачем. Наявний відеозапис про виклик відповідачем швидкої для позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить апеляційну скаргу сторони відповідача відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Старовойтовою Л.В., від 10.07.1997 (реєстровий номер 4314), зареєстрованого ЧООБТІ 11.07.1997 і записаного у реєстрову книгу за № 57-647-11 (зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16 вересня 2016 року за реєстраційним номером 101), позивач ОСОБА_1 набула в особисту приватну власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 31,5 кв. м.

За даними паспорту позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто має похилий вік.

16.09.2016 між позивачем та відповідачем укладено договір довічного утримання (догляд), який посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е. А. (зареєстровано в реєстрі за № 6926).

Пунктом першим цього договору передбачено, що відчужувач (позивач) передала у власність набувачу (відповідач), а набувач прийняв від відчужувача у власність вказану квартиру, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до пункту четвертого цього договору набувач зобов`язаний надавати відчужувачу довічно матеріальне забезпечення, а також усі види догляду (опікування).

За згодою сторін у цьому договорі грошова оцінка матеріального забезпечення, яке сплачується набувачем, складає 1000,00 грн. на місяць. Зазначена сума повинна сплачуватися набувачем не пізніше двадцятого числа кожного місяця за наступний місяць.

Догляд (опікування), що надається набувачем відчужувачу, включає

в себе: - забезпечення відчужувача харчуванням, необхідним одягом, медикаментами та лікарськими засобами; - надання медичної допомоги шляхом залучення кваліфікованих медичних працівників (лікарів, медичних сестер тощо); - оплату за власний рахунок комунальних послуг, інших платежів, пов`язаних з проживанням в зазначеній квартирі відчужувача; - надання будь-якої іншої допомоги; - вчинення всіх необхідних дій щодо забезпечення відчужувача всіма засобами, предметами домашнього вжитку, речами, літературою тощо.

Крім того, набувач також зобов`язаний виконувати додаткові доручення відчужувача, що необхідні для забезпечення останнього належним доглядом. Набувач зобов`язується безкоштовно забезпечувати відчужувача житлом у квартирі, яка їй передана за цим договором довічно. Для проживання відчужувачу надається вся квартира, яка є предметом цього договору.

Як передбачено пунктом 18 договору, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; а також на вимогу набувача.

Відтак є необґрунтованими посилання скаржника на те, що спірний договір згідно п.18 може бути розірваний лише на вимогу набувача.

Відповідно до пункту 19 договору у разі розірвання договору у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було нею передане і має право вимагати його повернення.

Під час розгляду справи судом досліджено виписку по рахунку ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка надана позивачем разом із позовом, за період з 12.03.2016 по 12.08.2021 щодо здійснених виплат та нарахувань.

Відповідно до довідки КСН «Богданівський» від 08.09.2021 позивач ОСОБА_1 з 15.10.2020 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 зі своєю дочкою.

Крім того, відповідно до довідки КСН «Припортовий» від 08.09.2021, позивач ОСОБА_1 з грудня 2016 року по жовтень 2020 року проживала разом з дочкою за адресою: АДРЕСА_4 .

В силу викладених доказів не можна погодитися з посиланнями скаржника у справі на те, що позивач необґрунтовано стверджувала про факт проживання протягом останніх п`яти років з донькою за вказаними адресами. При цьому твердження скаржника про те, що донька позивача ОСОБА_3 тривалий час перебувала на заробітках за кордоном доказами не підтверджується.

Позивач у справі, стверджуючи про порушення відповідачем договірних обов`язків по здійсненню догляду за нею, із вказаних підстав просить розірвати спірний договір довічного утримання.

Такими є фактичні обставини у справі. Правовідносини, які виникли між сторонами на їх підставі, мають наступне правове регулювання.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як передбачено ст.627 ЦК України та відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахування вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). За загальною нормою цивільного права, договір вважається укладеним в належній формі, якщо сторони дійшли згоди з приводу всіх суттєвих умов договору (ст.638 ЦК України).

Крім того, ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк у відповідності з умовами договору та вимогами Цивільного Кодексу України та інших актів цивільного законодавства.

За договором довічного утримання (догляду), як у даній справі, одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно (ст. 744 ЦК України).

Відповідно до ст. 745 ЦК України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу (ст. 748 ЦК України).

Як передбачено ч.ч.1, 2 ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов`язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності.

Відповідно до ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача.

У разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Аналогічні положення містять пункти 18, 19 спірного договору довічного утримання.

Статтею 751 ЦК України передбачено, що матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом.

Верховний Суд неодноразово (постанови від 24.06.2021 у справі №644/1566/19, від 28.03.2018 у справі №509/513/16-ц, від 29.08.2018 у справі №755/1226/17-ц та від 06.05.2020 у справі № 755/1750/19) звертав увагу на те, що відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому саме відповідач мав би убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України повинен надати суду докази відсутності цих обставин, на які посилається позивач.

Враховуючи вказане нормативно-правове регулювання, а також встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, апеляційний суд вважає, що позивачем доведено наявність підстав для розірвання спірного договору довічного утримання, укладеного між сторонами справи 16.09.2016, адже відповідачем не виконуються належним чином договірні зобов`язання, зокрема, щодо сплати позивачу щомісячно на її утримання 1000,00 грн.

При цьому не можна погодитися з апеляційними запереченнями відповідача про те, що він готівкою щомісяця виплачував позивачу 1000,00 грн., як передбачено договором, адже відповідних доказів суду надано не було, та вказані обставини не визнає позивач.

Відповідачем не надано суду доказів в обґрунтування своїх заперечень, незважаючи на те, що саме набувач по договору, яким є відповідач по справі, повинен довести своєчасне та повне виконання умов договору належними доказами. Під час розгляду справи позивач повністю заперечувала проти доводів відповідача про надання їй відповідачем матеріальної допомоги, матеріального утримання та догляду.

Матеріалами справи не підтверджено фактів надання позивачу з боку відповідача допомоги, пов`язаної з транспортуванням до медичних установ, якого позивач потребує у зв`язку з похилим віком.

Факти спільного відпочинку, святкування сімейних подій за участі позивача, про що вказував відповідача, не свідчать про належне виконання відповідачем договірних обов`язків.

Надані відповідачем платіжні документи щодо оплати комунальних послуг за адресами: АДРЕСА_5 та АДРЕСА_2 - не підтверджують фактів систематичної оплати таких послуг за період існування спірного договору, а також у матеріалах справи відсутні докази про те, що позивач проживала за вказаними адресами.

Слід оцінити критично доводи скаржника про те, що суд першої інстанції не врахував, що у спірному договорі не було визначено розміру частки спільного володіння майном та порядку його використання співвласниками, адже вказані обставини не стосуються факту належного чи неналежного виконання набувачем за договором (відповідачем) своїх обов`язків, який є визначальним для встановлення наявності підстав для розірвання такого правочину.

Посилання скаржника на те, що після укладення спірного договору відповідач забезпечив позивача за досягнутою домовленістю іншим житлом за адресою АДРЕСА_2 в якому зробив капітальний ремонт, забезпечував позивача медикаментами, одягом, продуктами харчування, оплачував комунальні послуги за місцем реєстрації позивача та виконував її додаткові доручення мають бути відхилені, адже позивач фактично протягом часу дії спірного договору довічного утримання проживала за іншими адресами. Крім того, доказів здійснення дій по утриманню позивача, про які зазначено скаржником у поданій апеляційній скарзі, суду надано не було та не доведено, що відповідач, зокрема, забезпечував позивача медикаментами, одягом, продуктами харчування та виконував її додаткові доручення.

Вказівка скаржника на те, що суд першої інстанції при вирішенні спору у справі не врахував факту переходу до відповідача права власності на майно за договором з часу його укладення за наведеного вище правового регулювання не усуває існування такої підстави для розірвання договору як невиконання набувачем своїх обов`язків по утриманню відчужувача, що відповідає приписам ст. 755 ЦК України та пунктам 18, 19 спірного договору довічного утримання.

Апеляційні доводи про те, що суд першої інстанції невірно оцінив показання свідків у справі, мають бути відхилені, адже скаржником не обґрунтовано, яким саме чином відповідні показання впливають на вирішення спору у справі.

Посилання на те, що донька позивача перешкоджає її спілкуванню з відповідачем саме по собі не спростовує неналежне виконання останнім умов укладеного договору.

Також мають бути відхилені доводи скаржника про те, що в нього наявний відеозапис про виклик відповідачем швидкої для позивача, адже вказана допомога не свідчить про систематичність догляду за позивачем, який передбачений договором.

Інших доводів, які б свідчили про те, що спір у справі суд першої інстанції вирішив невірно, подана апеляційна скарга не містить.

Крім того, не можуть бути вирішені заявлені відповідачем у апеляційній скарзі вимоги про розірвати спірного договору довічного утримання на підставі п.18 та ст. 755 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання залишити за відповідачем право власності на частину майна, адже такі вимоги відповідача не розглядалися судом першої інстанції, а відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відтак, оскільки вимоги відповідача про розірвання спірного договору довічного утримання судом першої інстанції не розглядалися та не вирішувалися, в апеляційного суду не має повноважень надавати їм правову оцінку.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 19.09.2022 у даній справі належить залишити без змін, а подану відповідачем апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу, так як рішення суду першої інстанції по суті вирішення позовних вимог змін не зазнало.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 19.09.2022 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Левицька Елеонора Антонівна, про розірвання договору довічного утримання залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 08.11.2022.

Суддя-доповідач

Судді