Справа № 350/1481/21
Номер провадження 2/350/47/2022
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2022 року селище Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
в складі головуючого судді Пулика М.В.,
з участю секретаря судового засідання Юречко Т.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії, суд -

у с т а н о в и в:
представник Державної іпотечної установи звернувся до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області із позовом (т.1, а.с.1-5) до ОСОБА_1 , у якому просив стягнути з останнього на користь Державної іпотечної установи заборгованість за Договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №790pv14-07 від 13 квітня 2007 (далі за текстом Договір) в сумі 374 430,66 грн., з яких сума основного боргу становить 193 938,53 грн., прострочені відсотки за користування кредитом - 180 492,13 грн.; стягнути солідарно з відповідача на користь Державної іпотечної установи судові витрати по справі.
Позовні вимоги представник позивача мотивував тим, що 13.04.2007 між Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 укладено Догововір про відкриття відновлювальної кредитної лінії №790pv14-07 від 13 квітня 2007 із Додатковими угодами від 18.08.2008, від 09.10.2008, від 01.06.2009. Відповідно до пунктів 2.1., 3.2. Договору, кредитором було відкрито позичальнику відновлювальну кредитну лінію на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності у розмірі 18 082,81 доларів США з оплатою по процентній ставці 16 процентів із строком погашення до 13 квітня 2022. Кредитні кошти були отримані відповідачем.
За умовами Договору (п.З.2., п.4.3.) позичальник зобов`язаний, щомісячно в строк з «1» по «10» число (включно) кожного місяця здійснювати в складі щомісячного платежу за кредитом погашення заборгованості за Кредитними ресурсами і сплачувати проценти за користування Кредитними ресурсами у розмірі, встановленому в Графіку заниження розміру заборгованості (додаток №1 до цього договору). Відповідно до п.5.1. Кредитного договору забезпеченням виконання зобов`язань за цим Договором є застава домоволодіння (іпотека), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 116,5 кв.м. Іпотечний договір з майновим поручителем було укладено 16.04.2007 і посвідчений нотаріусом Рожнятівського районного нотаріального округу Присяжнюк С.М., який зареєстровано в реєстрі за №Д101.
Відповідно до договору відступлення права вимоги №17/4-В від 11 лютого 2015, укладеного між Державною іпотечною установою та АТ Банк «Фінанси та Кредит», право вимоги за Кредитним договором і Договором іпотеки в сумі 8 887,05 доларів США, що становило 193 938,53 грн. (за курсом НБУ 1 долар США=21,8226 грн.), відступлено Державній іпотечній установі.
Повідомлення про відступлення права вимоги від 15.10.2015 №7270/11/2 було направлено на адресу Відповідача, що підтверджується реєстром згрупованих поштових відправлень (рекомендованих листів) від 16.10.2015 та списком згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів №3847 від 16.10.2015. Відповідач припинив виконання своїх зобов`язань за Кредитним договором перед первісним кредитором і не виконував їх перед Новим кредитором.
Станом на 10.06.2021 заборгованість за Кредитним договором становить 374 430,66 грн., в тому числі: по сумі основного боргу 193 938,53грн., прострочені відсотки за користування кредитом (за період з 17.09.2015 по 10.06.2021) - 180 492,13 грн. (розрахунок заборгованості додається).
Пунктом 3.4. Кредитного договору встановлено право Кредитора вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, оплати нарахованих процентів по них, неустойки відповідно до умов цього Договору у випадку порушення Позичальником будь-яких умов цього Договору в тому числі несвоєчасного або не в повному обсязі здійснення зарахування грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом чи відсотками відповідно пунктів З.2., 4.3., 4.4. Договору.
За умовами п.3.4. Кредитного договору, у випадку вимоги Банку про дострокове повернення Кредитних ресурсів та сплату відсотків Позичальник зобов`язаний здійснити повне погашення заборгованості за даним Договором, тобто повернути отримані Кредитні ресурси та сплатити усі відсотки протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту одержання вимоги Банку. Банк може повідомити позичальника по телеграфу, шляхом відправлення рекомендованих листів з повідомленням чи шляхом доставки нарочним Позичальнику за вказаною адресою. Дострокове повернення Кредитних ресурсів та сплата процентів не звільняють Позичальника від відповідальності, передбаченої розділом 6 цього Договору за порушення умов цього Договору.
У зв`язку із систематичним порушенням умов Кредитного договору щодо повного та своєчасного зарахування коштів на погашення заборгованості за кредитом та відсотками відповідно до пункту 3.4 Договору, Державна іпотечна установа, направила відповідачу вимогу про дострокове повернення кредиту, яку останній отримав 29.07.2021. Станом на момент звернення до суду вимога позивача відповідачем не була задоволена.
20.09.2021 відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву (т.1 а.с.90-91), у якій зазначив, що позов не підлягає задоволенню виходячи з того, що відповідно до п.3.6. Кредитного договору, у випадку виникнення заборгованості з боку позичальника по сплаті відсотків за користування кредитом більше 3-х місяців, термін дії договору припиняється, а банк набуває право у відповідності до чинного законодавства звернути стягнення на заставне майно. З припиненням договору у позивача виникло право на повернення всієї заборгованості за договором - включаючи основний борг та відсотки. Точну дату припинення договору з наданих до позову документів встановити неможливо, оскільки Графіки погашення заборгованості надані позивачем у дуже малому шрифті та не читаються, а обґрунтованого розрахунку позову позивачем не надано. У позові позивач не вказує коли саме відповідач припинив виконання своїх зобов`язань. Водночас, позивач стверджує, що відповідно договору про відступлення права вимоги №17/4-В від 11.02.2015 укладеного між Державною іпотечною установою та АТ Банк «Фінанси та Кредит», право вимоги за кредитним договором і Договором іпотеки в сумі 8 887,05 доларів США, що (за курсом НБУ 1 долар США=21,8226грн.) становило 193938,53 грн. відступлено Державній іпотечній установі, що кореспондує сумі основного боргу за цим позовом. Отже, як мінімум у 2015 році у позивача виникло право на позов про стягнення основного боргу в суму 193938грн. та процентів.
Відповідач ОСОБА_1 у відзиві також зазначив, що за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу. Отже відповідач просив у порядку, ч.3 ст.267 ЦК України застосувати позовну давність до простроченої заборгованості.
08.10.2021 представник позивача подав до суду відповідь на відзив (т.1 а.с.94-96), у якому зазначив, що не погоджується із доводами відповідача, наведеними в обґрунтування заперечень проти позову, оскільки останній не заперечує з приводу наявності заборгованості за кредитним договором та суми заборгованості, вказаної у позовній заяві.
Окрім цього, представник позивача вважає, що відповідач дійшов хибного висновку про те, що згідно пункту 3.6 Кредитного договору, його дія припинилась, оскільки з 2015 року у позивача виникло право на позов про стягнення основного боргу в сумі 193 938,53 грн. та процентів. Так, пунктом 3.6. Кредитного договору передбачено, що у випадку виникнення заборгованості з боку Позичальника по сплаті відсотків за користування кредитом більше 3-х місяців, термін дії Договору припиняється, а Банк набуває право у відповідності до чинного законодавства, звернути стягнення на заставне майно.
Тобто вищевказане положення Кредитного договору регулює порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, однак має застосовуватись при додержанні норм чинного законодавства і з урахуванням інших положень Кредитного договору. Відповідачем не надано відповідних та належних доказів того, що первісним кредитором проводилось звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку з урахуванням ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку». Виконання первісним кредитором звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку є підставою для припинення дії Кредитного договору, що встановлено п.7.3. Договору. Пунктом 7.3. Кредитного договору визначено що, даний Договір набирає сили з моменту першої видачі Кредитних ресурсів і діє до повного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань. Предметом позову є стягнення заборгованості за Кредитним договором. Пунктом 3.2. Кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язаний повністю повернути одержані кредитні ресурси до 13 квітня 2022.
Таким чином, у зв`язку із порушенням відповідачем своїх зобов`язань за Кредитним договором, позивачем заявлено позовні вимоги про дострокове повернення відповідачем кредитних ресурсів. У випадку вимоги Банку про дострокове повернення Кредитних ресурсів і сплати відсотків позичальник зобов`язаний зробити повне погашення заборгованості за цим договором, тобто повернути отримані кредитні ресурси і сплатити усі відсотки, протягом 10 банківських днів з моменту одержання вимоги Банку. Вимога позивача про повне дострокове повернення заборгованості за кредитним договором протягом 10 днів з моменту її отримання, була отримана відповідачем 29.07.2021. Таким чином, відповідач мав виконати зобов`язання за Кредитним договором до 09.08.2021.
У судове засідання сторони не прибули, подали до суду заяви (т.2 а.с.103, 125), у яких просили справу розглянути у їх відсутності.
Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе і доцільне розглянути справу у відсутності сторін та при наявних матеріалах справи, яких достатньо, щоб вирішити питання про права та обов`язки сторін.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, суд вважає за можливе не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що буде відповідати приписам ст.247 ч.2 ЦПК України.
Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд прийшов до таких висновків.
Відповідно до змісту ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Відповідно до ст.ст.1-4 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України), завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 5 ЦПК України, окрім іншого передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
При цьому, статтею 12 ЦПК України установлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно із ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Судом установлено, що 13.04.2007 між «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_1 укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії №790pv14-07 (а.с.6-9), відповідно до пункту 2.1. якого, позичальнику відкрита відновлювальна кредитна лінія на умовах забезпеченості, повернення, терміновості, платності у розмірі 20 000,00 доларів США з оплатою по процентній ставці 15% річних.
Пунктом 3.2. Договору встановлений кінцевий строк повернення отриманого кредиту до 13 квітня 2022 року.
Додатковою угодою №4 від 13.04.2008 (а.с.10) процентна ставка за кредитом збільшена до 16% річних.
На забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Товариство з обмеженою відповідальністю Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 , як іпотекодавцем та майновим поручителем ОСОБА_1 , 16.04.2007 укладено Іпотечний договір, який посвідчений нотаріусом Рожнятівського районного округу і зареєстрований в реєстрі за №Д101 (а.с.34-36), відповідно до якого предметом іпотеки є домоволодіння, що розташоване у АДРЕСА_1 , загальною площею 116,5 кв.м.
11 лютого 2015 року між Державною іпотечною установою і ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір про відступлення прав вимоги №17/4-В (а.с.40-43), відповідно до п.1.2. якого, банк відступив, а позивач набув всіх прав вимоги за кредитними договорами, договорами іпотеки, поруки, тощо, які вказані у додатках до цього договору (а.с.44-46).
Згідно з п.2.1. договору про відступлення прав вимоги №17/4-В від 11.02.2015 пункт 1.2. цього договору набирає чинності в день прийняття НБУ рішення про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», до категорії неплатоспроможних і, відповідно, позивач набуває прав вимоги за цим договором.
17 вересня 2015 року Правлінням НБУ прийнята постанова №612 «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», до категорії неплатоспроможних», а виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17 вересня 2015 року прийнято рішення №171 «Про затвердження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит», та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Вказана інформація була розміщена 17.09.2015 на офіційному сайті Національного банку України.
Таким чином, набуття позивачем прав вимоги за кредитним договором до відповідачів відбулось 17.09.2015. Фактів здійснення відповідачами оплат на погашення кредиту на користь позивача в ході розгляду справи судом не встановлено, такі докази сторонами не надано.
Відповідно до листа №7270/11/2 від 15.10.2015, реєстру згрупованих поштових відправлень (рекомендованих листів), поданих 16.10.2016, списку №3847 згрупованих відправлень рекомендованих листів, фіскального чеку Державна іпотечна установа надіслала відповідачу ОСОБА_1 повідомлення про відступлення прав вимоги, в якому повідомлялося про факт набуття позивачем прав вимоги за Кредитним договором та Іпотечним договором (а.с.52-57).
Частиною першої статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За частиною першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
У частині першій статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
За правилом частини першої статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Так, розділом 2 Кредитного договору, сторонами погоджено порядок видачі і повернення кредитних ресурсів, а також порядок дострокового повернення кредитних ресурсів. Згідно з п.3.2 кредитного договору позичальник зобов`язався повністю повернути кредитні ресурси, одержані за угодою до 13 квітня 2022 року. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на позиковий рахунок.
Пунктом 3.4 Договору передбачено ряд випадків порушення позичальником договору, за наявності яких, банк має право призупинити видачу кредитних ресурсів, відмовити позичальнику в продовженні терміну дії договору, а також вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, оплати нарахованих відсотків по них, неустойки. Зокрема, у випадку, якщо позичальник несвоєчасно чи не в повному обсязі робив зарахування коштів на погашення заборгованості за кредитом чи відсотками, відповідно до п.3.2, 4.3, 4.4.
У випадку вимоги банку про дострокове повернення кредитних ресурсів і сплаті відсотків позичальник зобов`язаний зробити повне погашення заборгованості за даним Договором, тобто повернути отримані кредитні ресурси і сплати усі відсотки, протягом 10-ти банківських днів з моменту одержання вимоги банку.
Згідно з п.3.6 Договору, у випадку виникнення заборгованості з боку позичальника по сплаті відсотків за користування кредитом більше трьох місяців, термін дії договору припиняється, а банк набуває право у відповідності до чинного законодавства звернути стягнення на заставне майно.
Таким чином, аналізуючи зміст зазначених умов договору, слід дійти висновку, що у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань, умовами договору передбачено право банку як вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, так і звернення стягнення на заставне майно (відповідно п.3.4, 3.6).
Матеріали справи не містять доказів того, що позивач ставив питання про звернення стягнення на заставне майно.
Підстави припинення зобов`язання передбачені ст.598 ЦК України, відповідно до ч.1 цієї статті, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Кредитний договір укладений між сторонами не містить положень щодо підстав припинення зобов`язання, у п.7.3 Договору зазначено, що такий діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань.
Згідно з ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідач ОСОБА_1 не надав суду доказів виконання ним взятих на себе зобов`язань за укладеним Договором від 13.04.2007 у повному обсязі.
Та обставина, що за наявності заборгованості з боку позичальника по сплаті відсотків за користування кредитом більше трьох місяців, передбачено, що термін дії договору припиняється, а банк набуває право звернути стягнення на заставне майно, і таке право банком не реалізовано, не дає підстав для висновку, що зобов`язання позичальника за кредитним договором припинено.
Пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним, почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту, як кінцевого строку виконання її умов.
Таким чином, у даному випадку вимога відповідача про застосування позовної давності до простроченої заборгованості є необґрунтованою та не підлягає застосуванню.
26.07.2021 Держаною іпотечною установою направлено ОСОБА_1 вимогу протягом 10 банківських днів з моменту її одержання повернути достроково кредитні ресурси за Кредитним договором і сплатити проценти за користування кредитними ресурсами, інші нарахування на загальну суму 374430, 66 грн. (а.с.58-59).
Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.
У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.
За умовами Договору (п.4.2, 4.3, 4.4) нарахування відсотків проводиться один раз на місяць на залишок заборгованості на позичковому рахунку позичальника за період з 1-го по останнє число місяця. Нарахування відсотків проводиться по методу «факт»/360 за кожний день користування кредитними ресурсами. Позичальник сплачує відсотки щомісяця, у термін до 10 числа кожного місяця. Позичальник сплачує відсотки за останній звітний період не пізніше терміну повернення кредитних ресурсів, зазначеного в п.3.2 договору.
З наданих позивачем розрахунків заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період з 17.09.2015 по 10.06.2021 (а.с.63-65) вбачається, що станом на 10.06.2022 заборгованість за кредитним договором № 790pv14-07 від 13.04.2007 становить 374430,66 грн., з яких сума основного боргу - 193938,53 грн., прострочені відсотки за користування кредитом - 180492,13 грн.
ОСОБА_1 не заявляв про виконання ним зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі та про відсутність заборгованості за договором, як і не представив суду контррозрахунок суми заборгованості за кредитним договором.
Аналізуючи представлені сторонами докази щодо здійснення погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором, зокрема виписки по особовому рахунку за період з 13.04.2007 року по 14.02.2014 року (т.1 а.с. 198-220, т.2 а.с.1-70), подані відповідачем квитанції щодо здійснення ним платежів на виконання умов кредитного договору (т.1 а.с. 133-162), приходить до висновку, що на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №790pv14-07 від 13.04.2007 в сумі 374 430 гривень 60 копійок, з яких сума основного боргу - 193938,53 грн., прострочені відсотки за користування кредитом - 180492,13 грн.
Керуючись ст.ст. 1-4, 19, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:
задоволити позов Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації проживання: буд. АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) заборгованість за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №790pv14-07 від 13.04.2007 в сумі 374 430 (триста сімдесят чотири тисячі чотириста тридцять) гривень 60 копійок, з яких сума основного боргу - 193938,53 грн., прострочені відсотки за користування кредитом - 180492,13 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 02.11.2022

Суддя: