н.п.2-о/599/57/2022
Справа № 599/1899/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2022 р.

Зборівський районний суд Тернопільської області в складі

головуючого судді Іваницького О.Р.

при секретарі Сеньківській З.І.

з участю присяжних: Кузняк Л.М.

Савків О.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Зборів цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку с.Озерна Тернопільського району, безвісно відсутньою. Заявник посилається на те, ОСОБА_2 є його матір`ю, яка в 2005 році виїхала на роботу в Республіку Італія. Починаючи з 2008 року зв`язок з нею втрачено. З цього часу будь яких відомостей про її місцеперебування немає. Звертався за допомогою про розшук матері в консульські установи України та Італії, але відповіді не отримав. Не дало результатів також звернення в органи Національної поліції. Визнання особи безвісно відсутньою необхідне для вирішення питань пов`язаних з майном матері, зокрема для укладення договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення. Просить заяву задовольнити.

В судове засідання засіданні ОСОБА_1 вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві, просить задовольнити в повному обсязі.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 чоловік, ОСОБА_4 невістка - ОСОБА_1 , повністю підтвердили обставини викладені заявником з приводу зникнення ОСОБА_1 .

Заслухавши , заявника, свідків, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Згідно ч. 1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 ЦК України порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

У відповідності до ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Відповідно до імперативних положень ч.5 та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус судді» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, про розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які стосуються розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою. Так, 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ № 78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження №61-4241св18 (ЄДРСРУ № 72641734).

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька с.Озерна Тернопільського району, мати заявника, в 2005 році виїхала на роботу в Республіку Італія. Починаючи з 2008 року зв`язок з нею втрачено. З цього часу будь яких відомостей про її місцеперебування немає. На запити про розшук матері в консульські установи України та Італії результатів не дали. Також судом встановлено, що заявнику необхідно визнання ОСОБА_2 безвісно відсутньою для укладення договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення.

Враховуючи те, що останні відомості про місце перебування ОСОБА_2 за останнім відомим місцем проживання 2008 рік - її слід визнати безвісно відсутнім з 01 січня 2009 року..

З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання ОСОБА_2 , безвісно відсутньою з 01 січня 2009 року, оскільки факт зникнення останнього підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються.

Крім того суд вваж за необхідне роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою в порядку ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12,80,81,263-265,294, 306,309 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку с.Озерна Тернопільського району, безвісно відсутньою з з 01 січня 2009 року.

Роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або померлою, або іншою заінтересованою особою, в порядку, передбаченому ч. 1ст. 309 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до Тернопільського апеляційного суду через Зборівський районний суд протягом 30 днів.

Присяжні: ОСОБА_5

ОСОБА_6 .

Суддя Зборівського

районного суду Іваницький О.Р.