465/6929/22
2-з/465/375/22
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

"23" листопада 2022 р. Суддя Франківського районного суду м. Львова Мартьянова С.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення помилково перерахованих коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути із відповідача про повернення помилково перерахованих коштів. В обґрунтування заяви позивач зазначає, що з метою забезпечення його інтересів та виконання в подальшому рішення суду, керуючись ст..149-151 ЦПК України просить накласти арешт на рахунок ОСОБА_2 який міститься в АТ КБ «ПриватБанк» в межах суми 2139 грн.

Відповідно до положень ч.1ст.153 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), п.7Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі - Постанови від 22.12.2006 року №9) заява позивача про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

З врахуванням положеньст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання для розгляду заяви про забезпечення позову не викликалась, у зв`язку із чим фіксація судового засідання не здійснювалась у відповідності до положень ч.2ст.247 ЦПК України. Одночасно позивачем подана письмова заява про задоволення зазначеної заяви.

При вирішенні питання про наявність підстав для забезпечення позову суд приходить до наступного висновку.

Позивач звернувся до суду 21.11.2022 року з позовною заявою до відповідача про повернення помилково перерахованих коштів. В обґрунтування позову зазначає, що 01.08.22 року позивач зробив проплату шляхом поповнення карти «Приватбанку» продавця ліків, через термінал «Приватбанку», зареєструвавшись за телефонам номером НОМЕР_1 (його номер телефону). При цьому зробив помилку невірно вказавши номер карти так як має вади зору, відповідно грошові кошти у розмірі 2139 грн. потрапили на рахунок ОСОБА_2 . Позивач взагалі не мав на меті перерахування будь-яких грошових коштів цій особі, а вищезазначену суму помилково перерахував на його банківську картку виключно внаслідок вад зору (виписний епікриз № 845). Жодних договірних відносин з ОСОБА_2 на момент перерахування коштів в позивача не було. Листом від 05.08.2022 року АТ КБ «ПриватБанк» повідомив про те, що повернення з неналежного рахунку здійснюється в судовому порядку. Листом від 09.08.2022 року АТ КБ «ПриватБанк» повідомив про те, що надати позивачу інформацію щодо ОСОБА_2 не може. Листом від 11.08.2022 року АТ КБ «ПриватБанк» повідомив, що не може зв`язатися з одержувачем для отримання дозволу на повернення або передачі йому контактного номера для самостійного вирішення питання щодо повернення коштів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

В пункті 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» звернуто увагу судів на те, що за змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України в пунктах 4, 5 згаданої вище Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. При цьому, під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Отже, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку. Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Слід відзначити, що саме лише посилання в заяві на потенційний ризик відчуження спірного майна відповідачем або вчинення перешкод позивачу щодо користування ним без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження його доказами згідно зі статтею 81 ЦПК не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 р. №9, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність на даний час правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову. Разом з тим, позивач не позбавлений права звернутися до суду із відповідною заявою про забезпечення позову в майбутньому в будь-який час протягом розгляду справи в суді.

Оцінивши вказані позивачем доводи у його заяві про забезпечення позову, судом не встановлено будь-якого можливого утрудненого виконання в майбутньому рішення суду ухваленого в межах позовних вимог позивача. Так, посилання позивача на те, що можливі недобросовісні дії з боку відповідача, можуть утруднити або зробити неможливим в майбутньому виконання рішення суду, є його припущенням, яке не підтверджене будь-якими доказами.

Таким чином, суд, перевіривши та оцінивши подані позивачем докази та врахувавши доводи його заяви про забезпечення позову, а також характер спірних правовідносин, дійшов висновку про відсутність належних правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 149-153, 259, 260 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення помилково перерахованих коштів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяті днів з дня складання ухвали.

Суддя Мартьянова С.М.