"18" січня 2022 р. Справа № 363/1553/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Гриб Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

представник позивача звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на порушення відповідачем договірних зобов`язань по поверненню грошових коштів, в зв`язку з чим порушує питання про стягнення з останнього заборгованості за договором позики в загальному розмірі 893 416 грн. 43 коп., з яких 800 000 грн. - сума основної заборгованості, 64 000 грн. - інфляційні витрати та 32 416 грн. 43 коп. - 3% річних від простроченої суми, а також витрати з оплати судового збору та оплати правової допомоги адвоката.

Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову з викладених у ньому підставі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечив.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи повторно в судове засідання не з`явився.

Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 210 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в заочному порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 листопада 2018 року сторони уклали договір позики, відповідно до якого позивач (позикодавець) передав у власність відповідача (позичальника) грошові кошти в сумі 800 000 грн., а відповідач зобов`язався повернути позивачу вказані грошові кошти до 27 листопада 2019 року.

На підтвердження отримання зазначених коштів позичальник 27 листопада 2018 року написав розписку, в якій йдеться про отримання ним від позикодавця коштів у вказаній сумі, оригінал якої надано суду.

Відтак грошове зобов`язання відповідача перед позивачем вбачається з письмового договору позики та розписки, які підписані відповідачем, що відповідає вимогам ст. 207 і ч. 2 ст. 1047 ЦК України.

Відповідач взяті на себе зобов`язання по поверненню коштів у визначені строки не виконав, термін повернення позики порушено.

При вирішенні цієї справи суд зазначає, що згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Позичальник згідно ст. 1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Невиконання умов, визначених змістом зобов`язання, згідно ст. 610 ЦК України є його порушенням.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він згідно ст. 1050 ЦК України зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього ж Кодексу.

При цьому згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, і в разі його порушення повинен сплатити суму боргу на вимогу кредитора.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У справі встановлено, що відповідач договірні зобов`язання не виконав, а тому за вимогою позивача суд вважає необхідним стягнути на його користь таку ж суму грошових коштів (суму позики) переданих за договором позики, тобто 800 000 грн., що відповідатиме вимогам ст. 1046 ЦК України.

Крім того на користь позивача слід стягнути встановлений індекс інфляції за весь час прострочення в період з 01 грудня 2019 лютого 2016 року по 01 квітня 2021 року, а також три проценти річних від простроченої суми в період з 01 грудня 2019 року по 05 квітня 2021 року згідно ст. 625 ЦК України.

Разом з тим, поданий позивачем розрахунок індексу інфляції та трьох процентів річних обраховано невірно.

Так, кількість місячних індексів інфляційної індексації у межах визначеного проміжку часу визначається кількістю цілих місяців, впродовж яких існувала непогашеною відповідна сума грошового зобов`язання, тобто починаючи з наступного місяця, за місяцем дати початку відліку періоду, і завершуючи місяцем, що передує місяцю, у якому відбулося погашення; мінімальний період застосування індексу інфляції є саме повний місяць, за який він розрахований, оскільки відсутні будь-які підстави стверджувати про знецінення коштів на відповідний коефіцієнт індексу за частину такого місяця, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 10.10.2018 у справі №910/9938/17.

Таким чином, період за який слід розраховувати індекс інфляції в цій справі - з 01 грудня 2019 року по 01 квітня 2021 року, тобто за повних 16 (шістнадцять місяців) прострочення виконання зобов`язання за договором позики.

Індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Відтак індекс інфляції вираховується за формулою: Інфляційні нарахування = Сума Боргу * Підсумковий індекс інфляції - Сума Боргу.

Сукупний індекс інфляції за період з 01 грудня 2019 року по 01 квітня 2021 року становить: 99.8:100 (груд. 2019) * 100.2:100 (січ. 2020) * 99.7:100 (лют. 2020) * 100.8:100 (бер. 2020) * 100.8:100 (квіт. 2020) * 100.3:100 (трав. 2020) * 100.2:100 (черв. 2020) * 99.4:100 (лип. 2020) * 99.8:100 (серп. 2020) * 100.5:100 (вер. 2020) * 101.0:100 (жовт. 2020) * 101.3:100 (лист. 2020) * 100.9:100 (груд. 2020) * 101.3:100 (січ. 2021) * 101.0:100 (лют. 2021) * 101.7:100 (бер. 2021) = 1.09028462.

Відтак встановлений індекс інфляції за весь час прострочення в період з 01 грудня 2019 року по 01 квітня 2021 року становить 72 227 грн. 70 коп. (800 000 * 1.09028462 -800 000).

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки суд не вправі вийти за межі висунутих позивачем позовних вимог, з відповідача на користь ОСОБА_1 слід стягнути встановлений індекс інфляції за весь час прострочення в розмірі 64 000 грн., про які позивач просить в своїй позовній заяві.

Три проценти річних від простроченої суми розраховуються за такою формулою: Проценти = Сума боргу * Процентна ставка / 100% / 365 днів * Кількість днів прострочення.

Кількість прострочених днів прострочення повернення боргу з 01 грудня 2019 року по 05 квітня 2021 року складає 491 день.

Відтак розмір трьох процентів річних складає 32 285 грн. (800 000 * 3 / 100% / 365 * 491).

Відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідач трьох відсотків річних підлягають задоволенню частково на суму 32 285 грн.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

02 квітня 2021 року між ОСОБА_1 та адвокатом Ковалюхом В.М. укладено договір про правову допомогу.

На підтвердження надання послуг позивачу адвокатом Ковалюхом В.М. суду надано детальний опис робіт (наданих послуг) від 05 квітня 2021 року.

Як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордеру №24 від 05 квітня 2021 в якості оплати правової допомоги позивачем сплачено 8 000 грн.

Відтак, з відповідача на користь ОСОБА_1 слід стягнути понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 8 964 грн. 17 коп. та витрат на правову допомогу в розмірі 8 000 грн.

Відтак, пред`явлений позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись 259, 265, 268, 280 ЦПК України,

вирішив:

позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 27 листопада 2018 року в розмірі 896 285 грн. та судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 8 964 грн. 17 коп. та витрат на правову допомогу в розмірі 8 000 грн., а всього 913 249 (дев`ятсот тринадцять тисяч двісті сорок дев`ять) грн. 17 (сімнадцять) коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його підписання.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його підписання.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий 15 грудня 1999 року Бахмацьким РВ УМВС України в Чернігівській області, РНОКПП - НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий 09 листопада 1995 року Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП - НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя