справа № 367/5763/20 головуючий у суді І інстанції Мерзлий Л.В.
провадження № 22-ц/824/6627/2022 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2022 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.10.2017 року о 10 год. 10 хв. трапилася дорожньо-транспортна пригода, а саме ОСОБА_1 (надалі - Відповідач), керуючи транспортним засобом «Skoda Осtavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , у м. Києві порушила правила дорожнього руху та допустила зіткнення з автомобілем «ВМW 528», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку прямо, а також транспортний засіб «Skoda Осtavia», державний номерний знак « НОМЕР_1 », скоїв зіткнення з припаркованим транспортним засобом «Mersedes-Benz Vito», державний номерний знак НОМЕР_3 . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Згідно Постанови Шевченківського районного суду міста Києва по справі № 761/37265/17 від 10.11.2017 року Відповідача було визнано винною у настанні дорожньо-транспортної пригоди. На виконання вимог Закону України № 1961-IV цивільно-правова відповідальність Відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. Згідно Звіту № 1002, вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВМW 528», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 195 621,52 грн., а ринкова вартість транспортного засобу «ВМW 528», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 178 481,70 грн. Відповідно до ст. 30 Закону України № 961-IV, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, позивач зазначав про те, що відповідно до Розрахунку вартості КТЗ марки «ВМW 528», державний номерний знак НОМЕР_2 , після ДТП та розміру регламентної виплати та зобов`язуючих пропозицій встановлено, що вартість транспортного засобу «ВМW 528», державний номерний знак « НОМЕР_2 » після ДТП становить 106 769,98 грн. Тобто розмір регламентної виплати становить 178 481,70 грн. - 106 769,98 грн. = 71 711,72 грн. Вартість проведення експертизи та встановлення розміру матеріального збитку становить 700,00 грн. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає: 72 411 грн. 00 коп.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 72 411 грн. 72 коп. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України сплачений судовий збір в розмірі 2 102 грн. 00 коп.

Рішенням Ірпінського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2022 року позовні вимоги Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 72 411 грн. 72 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України сплачений судовий збір в розмірі 2 102 грн. 00 коп.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

У апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу вих. № 1002 від 14 листопада 2017 року містить невідповідності, що свідчать про те, що фактично транспортний засіб експертом не оглядався. Зокрема, апелянт зазначає, що відповідно до протоколу огляду транспортного засобу № 1002 від 25 жовтня 2017 року зазначено адресу власника «Хмельницький, б.1, кв. 64». Протокол не містить підпису учасника ДТП або його представника, а звіт не містить інформації про повідомлення учасника ДТП про місце та час огляду пошкодженого автомобіля. Окрім того, на думку апелянта, позовна заява не містить доказів того, що пошкодження було завдано в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 10 жовтня 2017 року із участю транспортних засобів «SkodaOktaviya» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіль «BMW 528 і» д.н.з. НОМЕР_2 . Апелянт звертає увагу суду на те, що в постанові Шевченківського районного суду м. Києва від 10 листопада 2017 року в справі № 761/37265/17 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить переліку пошкоджень, завданих автомобілю «BMW 528 і» д.н.з. НОМЕР_2 . При цьому апелянт вказує, що обсяг пошкоджень, наведених у протоколі огляду транспортного засобу № 1002 від 25 жовтня 2017 року і калькуляції Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит» значно відрізняється від фактичних пошкоджень, отриманих у ДТП. Апелянт вважає, що фактично виплата позивачем була здійснена з порушенням вимог Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а рішення винесено за відсутності будь-яких доказів, що пошкодження, зазначені в звіті, були завдані саме при дорожньо-транспортній пригоді, а не існували на час зіткнення або були завдані після спірної дорожньо-транспортної пригоди.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження позивачу було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Однак відзив до суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).

Оскільки в даній справі ціна позову становить 72 411 грн. 72 коп. і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.10.2017 року о 10 год. 10 хв. трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_1 , яка, керуючи транспортним засобом «Skoda Осtavia», державний номерний знак НОМЕР_1 у м. Києві порушила правила дорожнього руху та допустила зіткнення з автомобілем «ВМW 528», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку прямо, а також транспортний засіб «Skoda Осtavia», державний номерний знак « НОМЕР_1 », скоїв зіткнення з припаркованим транспортним засобом «Mersedes-Benz Vito», державний номерний знак НОМЕР_3 . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

Згідно постанови Шевченківського районного суду міста Києва по справі № 761/37265/17 від 10.11.2017 року ОСОБА_1 було визнано винною у настанні дорожньо-транспортної пригоди.

Судом встановлено, що завдана шкода особисто винуватцем ДТП, власнику автомобіля «ВМW 528», державний номерний знак НОМЕР_2 , відшкодована не була.

12.10.2017 року ОСОБА_2 , власник автомобіля «ВМW 528», державний номерний знак НОМЕР_2 , звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та із заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка трапилась 10.10.2017.

На момент дорожнього-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ВМW 528», державний номерний знак НОМЕР_2 , згідно поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АК/4409279 була застрахована. Поліс чинний.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, що стверджується перевіркою наявності полісу на транспортний засіб № НОМЕР_1 .

Згідно Звіту № 1002 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВМW 528», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 195621,52 грн., а ринкова вартість транспортного засобу «ВМW 528», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 178481,70 грн.

Відповідно до Розрахунку вартості КТЗ марки «ВМW 528», державний номерний знак НОМЕР_2 , після ДТП та розміру регламентної виплати та зобов`язуючих пропозицій встановлено, що вартість транспортного засобу «ВМW 528», державний номерний знак « НОМЕР_2 » після ДТП становить 106769,98 грн. Таким чином, розмір регламентної виплати складає 178 481,70 грн. - 106 769,98 грн. = 71 711,72 грн.

МТСБУ було виплачено ОСОБА_2 суму в розмірі 71711,72 грн. за шкоду, завдану внаслідок ДТП, згідно наказу МТСБУ від 05.02.2018 № 1224 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих», та довідки № 1 від 16.01.2018.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивачу завдану шкоду.

При перевірці висновків суду першої інстанції, у контексті доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Частиною першою статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Сплата МТСБУ потерпілій особі страхового відшкодування встановлена судом та підтверджена матеріалами справи.

При цьому, доводи апеляційної скарги про те, що звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу вих. № 1002 від 14 листопада 2017 року містить невідповідності, що свідчать про те, що фактично транспортний засіб експертом не оглядався апеляційний суд до уваги не бере, зважаючи на таке.

Замовником проведення огляду пошкодженого КТЗ був страховик і відповідно рішення про потребу у виклику відповідача приймав саме страховик. Стосовно посилань відповідача на невідповідності у ньому, то слід зазначити, що перелік таких невідповідностей ні апеляційна скарга, ні відзив відповідача ( а.с.73-75) не містить. Не підписання відповідачем протоколу огляду КТЗ підтверджує лише те, що у суб`єкта оціночної діяльності не виникло потреби у тому, щоб акт огляду підписали всі учасники ДТП, але аж ніяк не підтверджує, що протокол огляду був складений не на місці опису автомобіля.

Що стосується доводів апелянта щодо відсутності будь-яких доказів, що пошкодження, зазначені в звіті, були завдані саме при дорожньо-транспортній пригоді, а не існували на час зіткнення або були завдані після спірної дорожньо-транспортної пригоди, оскільки в постанові Шевченківського районного суду м. Києва від 10 листопада 2017 року в справі № 761/37265/17 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відсутній перелік пошкоджень, завданих автомобілю «BMW 528 і» д.н.з. НОМЕР_2 та посилання апелянта на те, що обсяг пошкоджень, наведених у протоколі огляду транспортного засобу № 1002 від 25 жовтня 2017 року і калькуляції Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит» значно відрізняється від фактичних пошкоджень, отриманих у ДТП, апеляційний суд розцінює критично, оскільки вважає припущеннями відповідача, які не підтверджені жодними належними та допустимими доказами і, зокрема, спростовуються сукупністю доказів, наданих стороною позивача.

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що саме на відповідача покладається обов`язок подати усі докази на підтвердження своїх заперечень та на спростування доказів наданих позивачем. При цьому, суд позбавлений можливості самостійно збирати будь-які докази.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідач була обізнана про розгляд даной справи та вчиняла відповідні процесуальні дії під час її розгляду, в тому числі подавала відзив на позов, який ґрунтується на тих же запереченнях, що і апеляційна скарга.

Попри це, відповідачем у даній справі не було надано жодних належних, достатніх та допустимих доказів на спростування доказів наданих позивачем та підтвердження заперечень викладених ним у відзиві, які повністю дублюються у апеляційній скарзі.Клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи для підтвердження своїх заперечень відповідачем також не заявлялося.

Отже, МТСБУ, в силу вимог статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило регламентну виплату потерпілому в ДТП. Відповідачка на час вчинення ДТП не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, її вина встановлена постановою Шевченківського районного суду міста Києва по справі № 761/37265/17 від 10.11.2017 року, а тому МТСБУ має право зворотної вимоги у порядку частини першої статті 1191 ЦК України.

При таких обставинах суд першої інстанції, дослідивши наявні у справі докази на підставі яких, встановивши обставини, що підтверджені належними та допустимими доказами та мають істотне значення для розгляду справи, правильно застосувавши норми матеріального права до спірних правовідносин, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Ухвалюючи судове рішення, колегія суддів, крім іншого, приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Крім того, колегія суддів враховує правовий висновок Верховного Суду № 524/3490/17-ц від 27.03.2019 року, згідно якого: «Із урахуванням того, що доводи касаційної скарги є ідентичними доводам позовної заяви та апеляційної скарги заявника, яким судами надана належна оцінка, Верховний Суд доходить висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх».

Отже, переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги, колегією суддів розцінюються критично і до уваги не приймаються, оскільки вони зводяться лише до переоцінки доказів та тлумачення норм права на розсуд апелянта, однак при цьому не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та жодним чином не спростовують висновків суду, викладених в рішенні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення судом норм матеріального права при його ухваленні, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова