Справа № 161/7801/20 Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М.
Провадження № 22-ц/802/707/22 Категорія: 3 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

з участю секретаря судового засідання Савчук О. В.,

позивача - ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача та третьої особи Грибан Ж. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , до ОСОБА_4 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5 , про зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_4 та третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5 ОСОБА_6 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 травня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що йому на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 27 січня 1986 року на праві власності належить 11/20 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначав, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня 2018 року у цивільній справі № 161/6612/18 було затверджено мирову угоду та визначено, що йому на праві власності належить частина господарської будівлі сараю-літньої кухні Б-1 та частина сараю б1, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , згідно схеми поділу господарської будівлі, яка є додатком № 1 до мирової угоди, а саме: приміщення Б-1/2 площа основи 13,82 кв. м; приміщення б1/2 площа основи 5,43 кв. м.

Позивач також вказував, що 07 листопада 2018 року відповідач ОСОБА_4 умисно розібрав і зняв покрівлю з вищезазначених господарських приміщень, зрізав крокви та вибив задню та бокову стінки, а також стінки між даними господарськими приміщеннями, чим завдав йому майнової шкоди.

Внаслідок протиправних дій відповідача він не має можливості користуватися належним йому на праві власності майном, оскільки воно знищене.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_3 просив суд зобов`язати відповідача ОСОБА_7 відновити (відремонтувати) пошкоджене майно, а саме: частини сараю-літньої кухні «Б-1/2» та сараю «б1/2», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також стягнути з відповідача на його користь на відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер у зв`язку з чим ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 лютого 2021 року до участі у справі було залучено його правонаступника ОСОБА_1 , який уточнивши позовні вимоги, просив суд зобов`язати відповідача ОСОБА_7 відновити (відремонтувати) пошкоджене майно за зазначеною адресою.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 травня 2022 року позов ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_4 відновити (відремонтувати) пошкоджене майно, а саме: частини сараю-літньої кухні «Б-1/2» та сараю «б1/2», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_4 та третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5 ОСОБА_6 , покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки судом не було враховано тієї обставини, що згідно схеми меж земельної ділянки спірний сарай-літня кухня Б-1, прибудова б1 знаходилися на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , та яка належить на праві власності третій особі ОСОБА_5 . Крім того, суд не звернув уваги на те, що на час ухвалення рішення у цій справі спірна будівля була повністю знесена, у зв`язку з чим відремонтувати неіснуючу річ не є можливим, а тому вимога позивача про зобов`язання відповідача відновити частину спірного сараю-літньої кухні Б-1 та частини сараю б1 є безпідставною.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4 та третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5 ОСОБА_6 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, а також представника відповідача та третьої особи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову, виходячи з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 27 січня 1986 року на праві власності належало 11/20 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.25, том 1).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня 2018 року у цивільній справі № 161/6612/18 було затверджено мирову угоду та визначено, що ОСОБА_3 на праві власності належить частина господарської будівлі сараю-літньої кухні Б-1 та частина сараю б1, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , згідно схеми поділу господарської будівлі, яка є додатком № 1 до мирової угоди, а саме: приміщення Б-1/2 площа основи 13,82 кв. м; приміщення б1/2 площа основи 5,43 кв. м (а.с.22, том 1).

Судом також встановлено, що 07 листопада 2018 року відповідачем ОСОБА_4 було розібрано і знято покрівлю з приміщень, належних ОСОБА_3 .

Як слідує із постанови про закриття кримінального провадження від 23 серпня 2019 року у своїх поясненнях відповідач ОСОБА_4 визнав, що прибрав залишки із сараю, які йому заважали (а.с.23, 24, том 1).

Як вбачається з висновку судової будівельно-технічної експертизи № 32 від 03 грудня 2018 року, пошкодження частини сараю-літньої кухні утворились внаслідок механічного впливу (а.с.14-17, том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер у зв`язку з чим ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 лютого 2021 року до участі у справі було залучено його правонаступника ОСОБА_1 (а.с.93, 160, том 1).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 червня 2021 року ОСОБА_1 успадкував майно, яке належало ОСОБА_3 (а.с.200, том 1).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено та надано відповідні докази на підтвердження тієї обставини, що відповідачем було пошкоджено належне йому майно, а тому зобов`язав останнього його відновити (відремонтувати).

Однак з такими висновками суду погодитися не можна з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено під час апеляційного розгляду справи та вбачається з матеріалів справи, зокрема, із схеми меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , частини сараю-літньої кухні «Б-1/2» та сараю «б1/2» за вказаною адресою, які позивач просив зобов`язати відновити (відремонтувати) відповідача ОСОБА_4 , знаходяться на земельній ділянці, яка належить третій особі по справі ОСОБА_5 на праві власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 27 грудня 2012 року (а.с.43, 45, том 1).

На вказану обставину суд першої інстанції уваги не звернув, вважаючи що відповідачем у цій справі є саме ОСОБА_4 , а не ОСОБА_5 , як власник земельної ділянки на якій пошкоджене майно знаходилося.

Отже, наведене свідчить, що за таких обставин рішення суду першої інстанції безпосередньо впливає на права та інтереси саме ОСОБА_5 , на земельній ділянці якої знаходилося пошкоджене майно, і саме на цій земельній ділянці позивач просив відновити належне йому майно, тому саме вона є належним відповідачем у цій справі, а не ОСОБА_4 , позов до якого суд задовольнив.

У випадку пред`явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 51 ЦПК України).

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач до закінчення підготовчого провадження не подавав суду клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Водночас як встановлено апеляційним судом і не заперечувалося учасниками справи, на час ухвалення оскаржуваного рішення у цій справі спірна будівля була повністю знесена. Суд фактично зобов`язав відповідача відновити спірні господарські будівлі на земельній ділянці, яка йому не належить.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що позов пред`явлено до відповідача, який не є ні власником, ні співвласником земельної ділянки на якій фактично необхідно збудувати зруйновані господарські будівлі, 1/2 частка яких належали позивачу.

Апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості визначити суб`єктний склад учасників справи, залучати на стадії апеляційного перегляду справи відповідачів та/або співвідповідачів.

У зв`язку з неналежним суб`єктним складом даного спору, суд позбавлений можливості надавати правову оцінку доводам позивача, щодо наявності або ж відсутності підстав для зобов`язання відповідача ОСОБА_7 відновити (відремонтувати) пошкоджене майно.

За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а його висновки не відповідають обставинам справи, тому з підстав, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, його необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , відмовити.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4 та третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5 ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 травня 2022 року у цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , до ОСОБА_4 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5 , про зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: