ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2022 року м. Чернівці Справа № 727/4541/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., Владичана А.І.,

секретар: Скрипка С.В.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 серпня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Бойко М.Є., дата складання повного тексту рішення 22 серпня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Позов обґрунтовано тим, що сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.06.2021 року з ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 травня 2021 року.

ОСОБА_2 аліменти не сплачував, у зв`язку з чим за період з травня 2021 року по квітень 2022 року у останнього виникла заборгованість у розмірі 31 853,25 грн, а неустойка склала 61 460,59 грн.

Враховуючи викладене та з урахуванням ч.1 ст.196 СК України просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 31 853,25 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 серпня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

З наведеним рішенням позивач не погодилася та оскаржила його в апеляційному порядку, вважає останнє незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 31 853,25 грн.

Мотивує свої вимоги тим, що обов`язок доведення відсутності вини з виникнення заборгованості зі сплати аліментів покладається виключно на боржника. У той же час, відповідач при розгляді цієї справи не надав жодного доказу того, що існували обставини, які свідчили б про поважність причин несплати аліментів. Відсутність у нього коштів не звільняє останнього від виконання обов`язку по сплаті аліментів.

Вказує, що відповідач не заперечував про обізнаність із рішенням суду, а свої заперечення зводив до відсутності коштів, а тому суд дійшов невірного висновку про необізнаність ОСОБА_2 відкрите про виконавче провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Наголошує, що не був обізнаний про наявне виконавче провадження, копії постанови державного виконавця не отримував, а тому був позбавлений можливості виконувати рішення суду. Вважає, що твердження позивача про те, що на ньому лежить обов`язок у добровільному чи примусовому порядку сплачувати аліменти є безпідставним та суперечить суті правосуддя.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення суду першої інстанції таким вимогам закону не відповідає, оскільки ухвалене на основі помилкових висновків, які суперечать обставинам справи.

Так, відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вказав, що наявність вини відповідача щодо прострочення виплати аліментів у даному випадку не доведено, оскільки, як вбачається із наданого суду рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.06.2021 року, його було ухвалено у відсутність відповідача, крім того, надані суду матеріали виконавчого провадження не містять відомостей про належне вручення ОСОБА_2 постанови про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з нього аліментів та підтверджень того, що відповідач був ознайомлений з вказаним виконавчим провадженням.

З цим колегія суддів погодитися не може з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.06.2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі ј частини всіх видів йог заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.05.2021 року до досягнення дитиною повноліття. Допущено негайне виконання стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць (а.с.5-6).

25.08.2021 року ОСОБА_1 подано заяву про відкриття виконавчого провадження згідно виконавчого листа №727/4115/21 виданого на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.06.2021 року. У заяві зазначено адресу ОСОБА_2 АДРЕСА_1 (а.с.32-33).

03.09.2021 року старшим державним виконавцем Першого відділу ДВС у ч. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66700199 (а.с.7).

В подальшому, старшим державним виконавцем Першого відділу ДВС у ч. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Івано-Франківськ) винесено постанови по виконавчому провадженню №66700199: про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 26.11.2021 року; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 25.05.2022 року; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 25.05.2022 року; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 25.05.2022 року; про арешт коштів боржника від 25.05.2022 року; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 25.05.2022 року; про скасування вказаних постанов від 15.08.2022 року через погашення заборгованості; про стягнення виконавчого збору від 11.08.2022 року (а.с.35-65).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 12.05.2022 року станом на вказану дату у ОСОБА_2 наявна заборгованість у розмірі 31 853,25 грн (а.с.8).

З наданого розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 15.08.2022 року станом на вказану дату заборгованість по виплаті аліментів у ОСОБА_2 відсутня (а.с.28-29).

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

В силу статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Згідно з частинами першою, другою ст.196 СК України (в редакції, чинній на момент вирішення спору) у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Суд першої інстанції приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову про стягнення неустойки (пені) вказав на відсутність кваліфікаційної ознаки виникнення заборгованості по сплаті аліментів, як вини платника, оскільки останній не був обізнаний про відкриття виконавчого провадження, з чим колегія суддів не погоджується.

Так, в матеріалах справи №727/4115/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів наявний відзив ОСОБА_2 , поданий в його інтересах адвокатом Мізюком В.В. (договір про надання правової допомоги від 12.03.2021 року) (а.с.17-29), а також міститься заява ОСОБА_2 від 30.06.2021 року про розгляд справи у його відсутності та винесення рішення (а.с.35), що, в свою чергу, спростовує висновок суду про необізнаність ОСОБА_2 про рішення суду, оскільки останній був обізнаний про розгляд справи за позовом ОСОБА_1 та з урахуванням наведеного мав цікавитися рухом справи та добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами.

ОСОБА_2 будучи обізнаним про розгляд справи щодо стягнення з нього аліментів повинен був виконувати свій обов`язок по утриманню дитини, покладений на нього законодавством України, та, в подальшому, рішенням суду щодо утримання своєї доньки з урахуванням визначеного судом розміру.

Положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі №278/725/20.

Тому, будучи наділеним обов`язком щодо утримання дитини Законом незалежно від наявності спору щодо розміру аліментів, судового рішення чи наявності відкритого виконавчого провадження, ОСОБА_2 не надав суду доказів сплати аліментів на утримання дитини у період з травня 2021 року (пред`явлення позову про стягнення аліментів) по червень 2022 року (пред`явлення позову про стягнення неустойки) в будь-якому розмірі, що свідчить про ухилення відповідача від виконання свого батьківського обов`язку по сплаті коштів на утримання дитини. Крім того, такий обов`язок по сплаті не пов`язаний з відкриттям виконавчого провадження, оскільки законодавцем пов`язується виникненням такого саме з моменту народження дитини, яка походить від батьків, а не від пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, колегія суддів вбачає вину платника аліментів у виникненні боргу саме через відсутність у нього інтересу до відомої йому справи про стягнення аліментів та самоусунення в спірний період від виконання свого обов`язку по утриманню дитини, що призвело, в свою чергу, до утворення боргу та звернення позивача з вимогами про стягнення неустойки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц викладені наступні правові висновки про порядок нарахування пені за прострочення аліментів.

Так, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець встановив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, в який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, до дня, в який проведена сплата заборгованості, чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується в разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити та один відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів прострочення х 1 %.

За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Перебіг строку прострочення починається з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених, зокрема, у раніше прийнятих постановах від 03 лютого 2016 року у справі №6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі №6-2589цс15, від 16 березня 2016 року у справі №6-300цс16 та від 02 листопада 2016 року у справі №6-1554цс16. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у цій постанові зазначила, що у справі 572/1762/15-ц питання стягнення пені зі сплати аліментів вирішено аналогічно у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц, проте, помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів.

За матеріалами справи старшим державним виконавцем було здійснено розрахунки заборгованості відповідача зі сплати аліментів за спірний період, однак в розрахунках від 15.05.2022 року, 01.08.2022 року та 15.08.2022 року різниться розмір середнього заробітку для відповідної місцевості, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Законом не передбачено звільнення платника аліментів від зобов`язання щомісячної сплати аліментів на утримання дитини в разі втрати роботи чи перебуванні в статусі безробітного.

Якщо аліменти не сплачуються за виконавчим документом, виконавець нараховує боржнику заборгованість зі сплати аліментів.

Частинами 1, 2 ст.195 СК України передбачено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Тобто, якщо у боржника відсутні доходи і він не працює, поряд з тим у виконавця відсутні відомості про сплату аліментів, він нараховуватиме заборгованість, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Відповідно до відомостей офіційного сайту minfin.com.ua середня заробітна плата по Чернівецькій області складала: травень 2021 року - 10 941 грн; червень 2021 року - 12 132 грн; липень 2021 року - 11 350 грн; серпень 2021 року - 10 811 грн; вересень 2021 року - 10 976 грн; жовтень 2021 року - 10 878 грн; листопад 2021 року - 11 340 грн; грудень 2021 року - 14 323 грн; січень 2022 року - 11 326 грн; лютий 2022 року - 11 326 грн; березень 2022 року - 11 326 грн; квітень 2022 року - 11 326 грн.

Розрахунок проводиться наступним чином

місяць в якому допущено простроченнянарахована сума аліментів за місяцьпрострочена сума аліментів за місяцьдата початку у періоду прострочкидата погашеннясума погашеннякількість днів прострочкидата, якщо нарахування розміру пені досягло 100%сума пені
травень 20211764,511764,51 01.06.2129.07.221764,5110009.09.21
червень 3301.07.2129.07.22 3033100 09.10.21
липень 20212837,52837,5 01.08.2129.07.22 2837,5100 09.11.21
серпень 20212702,752702,7501.09.2129.07.22 2702.75100 10.12.21
вересень 4401.10.2129.07.22 2744100 09.01.22
жовтень 20212719,52719,501.11.2129.07.22 2719,5100 09.02.22
листопад 3501.12.2129.07.22 2835100 11.03.22
грудень 20213580,753580,7501.01.2229.07.22 3580,75100 11.04.22
січень 20222831,52831,501.02.2229.07.22 2831,5100 12.05.22
лютий 20222831,52831,501.03.2229.07.22 2831,5 100 09.06.22
березень 20222831,52831,501.04.2229.07.22 2831,5 100 10.07.22
квітень 20222831,52831,501.05.2229.07.22 2831,5 100
всього 33231,55

Загальний розмір пені за прострочення відповідачем сплати аліментів складається з сум розмірів пені, обчислених за кожним місячним (періодичним) платежем, та становить 33231,55 грн.

В силу частини другої ст.264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

В той же час, згідно вимог позивач просила стягнути з відповідача за вказаний період часу пеню у розмірі 31 853,25 грн.

Відповідно до положення ч.1 ст.196 СК України розмір пені не може бути більше 100 % заборгованості по аліментам.

Відповідач не оскаржував розрахунок та не надав доказів виконання свого обов`язку по утриманню доньки, а лише вказував на відсутність в нього коштів.

З огляду на зазначене, згідно з п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в розмірі 31 853,25 грн.

Відповідно до положень ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд, відповідно, змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України - ч.1 ст.141 ЦПК України.

В силу п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

З огляду на задоволення позовних вимог та апеляційної скарги ОСОБА_1 , враховуючи підстави звільнення її від сплати судового збору, керуючись вимогами частини 6 статті 141 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з відповідача в дохід держави судового збору у розмірі 2481 грн за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись ст.ст.368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 серпня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з травня 2021 року по квітень 2022 року у розмірі 31 853,25 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 2 481 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Лисак І.Н.

Судді: Височанська Н.К.

Владичан А.І.