Справа № 308/1216/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Дергачової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Федорнак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді заяву стягувача - ОСОБА_1 в порядку ст. 435 ЦПК України про зміну способу і порядку виконання судового рішення від 05 лютого 2015 року у справі № 308/1216/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Стягувач - ОСОБА_1 звернулася 06.05.2021 року до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення, за якою просила: встановити наступний порядок та спосіб виконання рішення Ужгородського міськрайонного гуду від 05 лютого 2015 року у справі № 308/1216/15-ц: у частині зобов`язання виконавчого комітету Ужгородської міської ради надати ОСОБА_1 благоустроєне житло у вигляді окремої ізольованої квартири у м. Ужгород на сім`ю у складі трьох осіб шляхом придбання відповідачем на ринку житла у місті Ужгород окремого благоустроєного стосовно до умов даного населеного пункту жилого приміщення (квартири), яке б відповідало встановленим санітарним і технічних вимогам та за нормами жилої площі, що встановлені ст. 47 Житлового кодексу України, з урахуванням права позивача на додаткову площу у вигляді кімнати або в розмірі десяти квадратних метрів та прийняття рішення про видачу ОСОБА_1 ордера на придбане житло.

Боржник Виконавчий комітет Ужгородської міської ради подав до суду письмовий відзив від 17.06.2021 року за яким зазначив, що виконання рішення суду першої інстанції від 05.02.2015 року по справі № 308/1216/15-ц можливе, хоча й за певних умов, а тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду першої інстанції. Заявник обрала способом захисту своїх прав та інтересів шляхом застосування процедури придбання відповідачем житла у місті Ужгород, що передбачає собою вчинення додаткових зобов`язальних дій для органу місцевого самоврядування, чим фактично просить змінити рішення суду по суті та змінити спосіб захисту, передбачений статтею 16 ЦК України.

За заявою від 28.06.2021 року стягувач уточнила свої вимоги та просить суд: змінити порядок та спосіб виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду від 05 лютого 2015 року у справі №308/1216/15-ц, а саме - стягнути з відповідача Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, , місцезнаходження: м. Ужгород, пл. Поштова, 4, Закарпатська область, Україна, 88000 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 кошти у сумі 2 387 276,77 грн. (два мільйони триста вісімдесят сім тисяч двісті сімдесят шість гривень 77 коп.) на придбання благоустроєного житла у вигляді окремої квартири у м. Ужгород.

В обґрунтування заяви стягувач зазначила наступне.

У відзиві на її заяву відповідачем зазначено, що позаяк чинним законодавством (cт. 46 ЖК України) для неї (як судді) не встановлено строку та переважного права на одержання житлових приміщень перед всіма іншими позачерговиками, її сім`я має бути забезпечена житлом в порядку черги, після отримання його усіма іншими особами, що перебувають у пільговому списку позачерговиків до неї.

Саме такий порядок, на думку відповідача, визначений законом і дотримання його відповідатиме положенням ст. 43 ЖК України.

Між тим, відповідачем залишена поза увагою та обставина, що на сьогодні стягувач підлягає забезпеченню житлом не тільки в силу положень ЖК України та вимог законів України, якими визначено особливості статусу судді (реалізації в силу нього її прав, як особи, що потребує поліпшення житлових умов у позачерговому порядку), а передусім - в силу вимог про обов`язковість рішень суду.

Факт невиконання судового рішення зафіксовано головним державним виконавцем відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Закарпатській області Серкерня В.М, який у жовті 2015 року повідомив стягувача, що 09.09.2015 року ним внесено подання до Ужгородського MB і УМВС України в Закарпатській області про притягнення винних посадових осіб відповідача до кримінальної відповідальності та винесено постанову від 13.10.2015 про закінчення виконавчого провадження.

На цьому власне у виконанні рішення Ужгородського міськрайонного суду від 05.12.2015 року по справі №308/1216/15-ц поставлено т.м. крапку.

Крім того, як вбачається з відповіді відповідача від 04.06.2021 на її інформаційний запит, за період, що пройшов з дати винесення судом рішення і до сьогодні (це більше шести років) ним були прийняті рішення про видачу 28 ордерів на вселення. При цьому, 9 з них - на житло, придбане на ринку за рахунок субвенції з державного бюджету та ще 18 - на житло, отримане особами за місцем роботи. Про кількість з них позачерговиків, яким покращено житлові умови, у листі не зазначено. За цей самий період укладено 477 договорів найму з різних підстав, в т.ч. - за рішенням суду. У відзиві також зазначено, що наразі її сім`я у цьому списку обліковується під номером 72. 3 огляду на позицію відповідача у вказаному спорі, її житлові умови зможуть бути покращеними тільки після забезпечення житлом 71 особи, що у вказаному списку до неї. В разі ж придбання квартири на ринку житла - вона буде надана за списком не стягувачу, а тому, хто у списку до неї. Тож з урахуванням темпів забезпечення житлом по місту, розраховувати на поліпшення житлових умов моєї сім`ї у передбачений законом про мій статус строк та у визначеному рішенням суду порядку не доводиться. Відтак стягувач вважає, що є очевидним, що існують обставини, які наразі роблять виконання рішення суду неможливим.

З огляду на викладене є необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення у вказаній справі виходячи з такого.

На склад сім`ї в кількості 3-х осіб (яким він був до постановлення судового рішення, що набуло законної сили) стягувач має право на отримання квартири житловою площею не менше 37 кв.м. (3ос. х 9 кв.м + 10 кв. м) та не більше 50,95 кв.м (3ос. х 13,65 кв.м + 10 кв. м).

Як вбачається з наданої стягувачу відповіді ПП «Феміда», квартири з такою житловою площею (50,95 кв.м.) мають загальну площу від 60 до 70 кв.м. При цьому, за їх даними вартість одного метра квадратного загальної площі коливається: від 475 доларів до 750 доларів за 1 кв.м на вторинному ринку та від 500 доларів до 850 доларів за 1кв.м на первинному ринку. З цінової довідки № Ц-43 від 03.06.2021, сформованої за результатом моніторингового дослідження ринку нерухомості, здійсненого за її замовленням Закарпатською торгово - промисловою палатою, вбачається, що станом на травень 2021 року вартість 1 кв.м. житла у квартирах такої ж площі знаходиться в межах: від 515,52 доларів до 1242 доларів за 1кв.м на вторинному ринку та від 551,52 доларів до 785 доларів за 1кв.м на первинному ринку.

Якщо брати за основу результати моніторингового дослідження ринку нерухомості, проведеного саме Закарпатською ТПП, як найбільш достовірні відомості, курс гривні до долала США за відомостями НБУ станом на 28.06.2021 (27,4589 грн. за 1 долар США) та ту обставину, що на первинному ринку за мінімальною ціною продається житло, яке ще не є благоустроєним (у кращому випадку - тільки стартова штукатурка стін, відсутність сантехніки, столярки, електропроводки, тощо), розрахунок суми, що підлягає стягненню з відповідача виглядає наступним чином: 1242 х 70 х 27,4589 = 2387276,77 грн. (два мільйони триста вісімдесят сім тисяч двісті сімдесят шість гривень 77 коп.).

Виходячи із положень діючого законодавства та з урахуванням викладеного вище, стягувач вважає, що зміна порядку та способу виконання судового рішення від 05.02.2015 року, що набуло законної сили, не призведе до зміни його змісту. Тому зміна способу та порядку його виконання є безумовно необхідним, позаяк наразі існують обставини, що свідчать про абсолютну неможливість його виконання. Тому, спосіб його виконання, як спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що визначений ст. 16 ЦК України, слід змінити, тобто - вжити нових заходів для реалізації рішення суду через неможливість його виконання у раніше обраний спосіб, а саме - змінити один захід примусового його виконання іншим.

За ухвалою від 01.07.2022 року судом було прийнято уточнену заяву від 28.06.2021 року в порядку ст. 435 ЦПК України про зміну способу і порядку виконання судового рішення. Встановлено відповідачу/боржнику строк для подання заяв, клопотань чи заперечень на уточнену позивачем/стягувачем заяву від 28.06.2021 року в порядку ст. 435 ЦПК України про зміну способу і порядку виконання судового рішення - протягом п`яти днів із дня вручення ухвали.

За відзивом від 07.07.2021 року на уточнену заяву стягувача, боржник - Виконавчий комітет Ужгородської міської ради зазначив, що вважає що правові підстави для задоволення заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду відсутні, тому просить врахувати заперечення виконавчого комітету Ужгородської міської ради при прийнятті рішення щодо заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення по справі № 308/1216/15-ц.

В обґрунтування відзиву боржник зазначив наступне.

Заява позивача про зміну способу виконання рішення суду про стягнення з відповідача коштів на придбання житла по суті є зміною способу захисту порушеного права, а не зміною способу виконання рішення суду. Отже, задоволення заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду щодо зобов`язання виконавчого комітету міської ради надати ОСОБА_2 благоустроєне житло у вигляді окремої ізольованої квартири у м. Ужгород на сім`ю у складі трьох осіб на стягнення з відповідача грошових коштів на придбання благоустроєного житла фактично змінить по суті резолютивну частину рішення суду, що в свою чергу є порушенням норм процесуального права.

Вказане також було зазначено в ухвалі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.04.2016 року, якою державному виконавцю було відмовлено в задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення замість зобов`язання надати квартиру на стягнення з боржника компенсації у розмірі 1 241 000 грн. Апеляційним судом Закарпатської області ухвалою від 10.06.2016 року по справі № 308/1216/15-ц ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 28.04.2016 року залишено без змін.

Слід зазначити, що зміна способу виконання рішення про зобов`язання вчинити дії щодо надання позивачу квартири (не визначено та не індивідуалізованої конкретно) не допускається на стягнення компенсації вартості такої квартири, оскільки таке є фактично зміною способу захисту. Також вважаємо за необхідне зазначити, що заявник обрала способом захисту своїх прав та інтересів шляхом стягнення з відповідача кошти на придбання житла, що передбачає собою вчинення додаткових зобов`язальних дій для органу місцевого самоврядування, чим фактично просить змінити рішення суду по суті та змінити спосіб захисту, передбачений статтею 16 ЦК України.

Представник стягувача Попп Ю.М. в судовому засіданні 23.02.2022 року заяву підтримала та просила суд її задовольнити з підстав викладених у самій заяві.

У останнє судове засідання стягувач та її представник не прибули, проте подали до суду заяву про завершення розгляду спарив за їх відсутності.

Представник боржника ОСОБА_3 в судовому засіданні 23.02.2022 року категорично заперечив проти задоволення заяви судом.

У останнє судове засідання представник боржника вкотре не прибув, просив суд відкласти розгляд заяви, проте судом заява була повністю розглянута по суті в судовому засіданні 23.02.2022 року, у якому цей представник висловив свою позицію та був вислуханий судом, не однократно мав можливість доповнити розгляд заяви у разі необхідності, проте не зробив цього, тому суд вважає за можливе завершити розгляд заяви за відсутності представника боржника.

Судове засідання у справі було призначене на 14.10.2022 року на 10 год. 00 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи, що в силу ч. 3 ст. 432 ЦПК України не є перешкодою для розгляду заяви, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши в судовому засіданні 23.02.2022 року представників стягувача та боржника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду заяви, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 лютого 2015 року у цій справі № 308/1216/15-ц, яке набуло законної сили 14.04.2015 року, за наслідками розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії, цей позов було задоволено; зобов`язано виконавчий комітет Ужгородської міської ради надати ОСОБА_1 благоустроєне житло у вигляді окремої ізольованої квартири у м. Ужгород на сім`ю у складі трьох осіб.

За ухвалою від 14.04.2015 року Апеляційного суду Закарпатської області апеляційну скаргу відповідача було відхилено, рішення Ужгородського міськрайонного суду від 05 лютого 2015 року залишено без змін.

За ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.04.2016 року було у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 лютого 2015 року по цивільній справі № 308/1216/15-ц відмовлено.

За ухвалою від 10.06.2016 року апеляційного суду Закарпатської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_4 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 28 квітня 2016 року відхилено. Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 28 квітня 2016 року залишено без змін.

За заявою від 09.06.2015 року ОСОБА_1 були видані виконавчі листи у цій справі.

На дату подання та розгляду заяви рішення суду не виконано, боржником не надано суду жодних доказів на підтвердження виконання рішення суду.

03.06.2021 року стягувачем ОСОБА_1 був направлений інформаційний запит на ім`я міського голови м. Ужгорода із проханням надати їй публічну інформацію, яка знаходиться у Вашому розпорядженні, а саме: якій кількості громадян, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на квартирному обліку за місцем проживання чи роботи були за рішенням виконкому видані ордери/укладені договори найму на житлові квартири державного та відомчого житлового фонду за період з 05.02.2015р. до сьогодні (травень 2021 включно).

З відповіді від 04.06.2021 № 291/03-23 на цей інформаційний запит вбачається, що упродовж шести років за період з дати ухвалення судом рішення виконавчим комітетом були прийняті рішення про видачу 28 ордерів на вселення, з яких 9 на житло, придбане на ринку за рахунок субвенції з державного бюджету та 18 на житло, отримане особами за місцем роботи. Про кількість з них позачерговиків, яким покращено житлові умови, у листі не зазначено. За цей самий період укладено 477 договорів найму з різних підстав, в тому числі за рішенням суду.

Тож з урахуванням темпів забезпечення житлом по місту, розраховувати на поліпшення житлових умов сім`ї стягувача у передбачений законом про її статус строк та у визначеному рішенням суду порядку не доводиться. Відтак стягувач вважає, що є очевидним, що існують обставини, які наразі роблять виконання рішення суду неможливим.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання, яке забезпечується у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов`язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов`язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого ст. 16 Цивільного кодексу України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений (постанова Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року № 6-1829цс15).

Пунктом 9 Узагальнення «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» (Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, постанова від 25 вересня 2015 року № 8) повідомлено, що законодавець, надаючи можливість зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення, безпосереднього визначення згаданих правових категорій не наводить, у зв`язку з чим вони залишаються поняттями оціночними.

Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у ст. 16 ЦК способів захисту цивільних прав. Зокрема, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим.

Верховним Судом України в справі № 6-157цс14 сформульована правова позиція, згідно з якою питання про забезпечення житлом судді повинно вирішуватись на підставі нормативно-правових актів, які були чинними на час обрання його суддею.

За рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 лютого 2015 року у цій справі № 308/1216/15-ц було встановлено, що частиною 7 статті 44 Закону України «Про статус суддів» встановлено, що не пізніш як через шість місяців після обрання суддя Конституційного Суду, Верховного Суду або вищого спеціалізованого суду, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується Кабінетом Міністрів України благоустроєним житлом у вигляді окремої квартири або будинку, а суддя іншого суду відповідними місцевими органами державної виконавчої влади за місцем знаходження суду.

Відповідно до ст.ст. 15, 36, 51, 52, 58 Житлового кодексу УРСР повноваження щодо обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, затвердження рішень про надання жилих приміщень, видачі ордерів на жилі приміщення відносяться до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах рад.

Аналогічні положення викладені у ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування». Так, згідно вказаної норми, виконком здійснює облік громадян, що потребують надання житла, розподіл та надання житла відповідно до законодавства, що належить до комунальної власності.

Як встановлено у ході судового розгляду цієї справи, незважаючи на вимоги законодавства та встановленні вищенаведеними нормами гарантії незалежності та недоторканості суддів, відповідачем всупереч вимог ст.ст. 15, 36, 51, 52, 58 Житлового кодексу УРСР та ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» не реалізовано визначені статтею 44 Закону України «Про статус суддів» законні права позивача на забезпечення житлом, у зв`язку з чим суд вважав, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та підлягали задоволенню.

При цьому суд враховує практику ЄСПЛ у справах за скаргами заявників на невиконання чи тривале виконання судових рішень.

Так, у справі «Горнсбі проти Греції» (рішення від 19.03.1997) Суд зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін. Крім того, невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції

З огляду на вищевказане, суд вважає наявними підстави для зміни способу та порядку виконання рішення суду, шляхом стягнення з виконавчого комітету Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_1 коштів на придбання благоустроєного житла у вигляді окремої квартири в м. Ужгороді.

Визначаючи суму коштів, що підлягає стягненню, суд виходить з наступного.

Статтями 47 та 49 Житлового кодексу України та п.п. 51, 53 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів У РСР і Укрпрофради від 12.12.1984 №470, благоустроєним житлом стосовно до умов даного населеного пункту вважається жиле приміщення (квартира), яке відповідає встановленим санітарним і технічних вимогам, та нормами жилої площі, що встановлені ЖК України з урахуванням прав на додаткову площу у вигляді кімнати або в розмірі десяти квадратних метрів.

В Україні норма жилої площі встановлюється у розмірі 13,65 квадратних метрів на одну особу (ст. 47 ЖКУ).

Пунктом 53 вищевказаних Правил визначено, що жиле приміщення надається громадянам у межах 13,65 квадратних метрів жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті.

По м. Ужгороду це 9 кв. м на члена сім`ї.

На склад сім`ї в кількості 3-х осіб (яким він був до постановлення судового рішення, що набуло законної сили) стягувач має право на отримання квартири житловою площею не менше 37 кв.м. (3ос. х 9 кв.м + 10 кв. м) та не більше 50,95 кв.м (3ос. х 13,65 кв.м + 10 кв. м).

Як вбачається з наданої стягувачу відповіді ПП «Феміда», квартири з такою житловою площею (50,95 кв.м.) мають загальну площу від 60 до 70 кв.м. При цьому, за їх даними вартість одного метра квадратного загальної площі коливається: від 475 доларів до 750 доларів за 1 кв.м на вторинному ринку та від 500 доларів до 850 доларів за 1кв.м на первинному ринку.

З цінової довідки № Ц-43 від 03.06.2021, сформованої за результатом моніторингового дослідження ринку нерухомості, здійсненого за замовленням стягувача Закарпатською торгово - промисловою палатою, вбачається, що станом на травень 2021 року вартість 1 кв.м. житла у квартирах такої ж площі знаходиться в межах: від 515,52 доларів до 1242 доларів за 1кв.м на вторинному ринку та від 551,52 доларів до 785 доларів за 1кв.м на первинному ринку.

Якщо брати за основу результати моніторингового дослідження ринку нерухомості, проведеного саме Закарпатською ТПП, як найбільш достовірні відомості, курс гривні до долара США за відомостями НБУ станом на 28.06.2021 (27,4589 грн. за 1 долар США) та ту обставину, що на первинному ринку за мінімальною ціною продається житло, яке ще не є благоустроєним (у кращому випадку - тільки стартова штукатурка стін, відсутність сантехніки, столярки, електропроводки, тощо), розрахунок суми, що підлягає стягненню з відповідача виглядає наступним чином:

1242 х 70 х 27,4589 = 2 387 276,77 грн. (два мільйони триста вісімдесят сім тисяч двісті сімдесят шість гривень 77 коп.).

Суд вважає означений розрахунок обґрунтованим, так як вихідні дані надані за результатом моніторингового дослідження ринку нерухомості в м. Ужгороді й отримана Закарпатською ТПП з відкритих джерел, а також з огляду на те, що рішенням суду зобов`язано органи місцевого самоврядування надати ОСОБА_1 благоустроєну квартиру, а такі представлені на вторинному ринку.

Відтак, суд вважає необхідним змінити спосіб та порядок виконання вищевказаного рішення суду щодо зобов`язання надати житло, замінивши його на стягнення з виконавчого комітету Ужгородської міської ради коштів в сумі вартості об`єкта нерухомості, який підлягає наданню сім`ї ОСОБА_1 , а саме 2 387 276,77 грн. на придбання благоустроєного житла у вигляді окремої квартири в м. Ужгороді.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 257-261, 353, 435 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Уточнену заяву стягувача задовольнити.

Змінити порядок та спосіб виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 лютого 2015 року у справі № 308/1216/15-ц, яким зобов`язано виконавчий комітет Ужгородської міської ради надати ОСОБА_1 благоустроєне житло у вигляді окремої ізольованої квартири у м. Ужгород на сім`ю у складі трьох осіб, шляхом стягнення з Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, , місцезнаходження: м. Ужгород, пл. Поштова, 4, Закарпатська область, Україна, 88000 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , коштів у сумі 2 387 276,77 грн. (два мільйони триста вісімдесят сім тисяч двісті сімдесят шість гривень 77 коп.) на придбання благоустроєного житла у вигляді окремої квартири у м. Ужгороді.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 18.10.2022 року.

Суддя Н.В. Дергачова