Справа №295/5372/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючої - судді Семенцової Л.М.,

за участі секретаря - Кирийчук А.Г.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Виконавчий комітет Житомирської міської ради як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року до суду надійшла указана позовна заява, в якій позивач просить визначити місце проживання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з нею - матір`ю ОСОБА_1 та стягнути з відповідача на свою користь судові витрати. Вимоги позову мотивовані тим, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем, від якого в них є малолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 , де створені для дочки всі необхідні умови. Вона працює та має постійний дохід, спиртними напоями вона не зловживає, не перебуває на обліку в наркологічному диспансері та в нарколога, до кримінальної відповідальності не притягувалася, за місцем проживання характеризується позитивно та до дитини добре ставиться, а також спроможна створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини.

Ухвалою судді Богунського районного суду міста Житомира від 30.06.2022 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження.

У судове засідання сторони та представник третьої особи не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, надали до суду заяви про проведення судового засідання в їхній відсутності.

Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій вона вказала про підтримання позовних вимог, відповідач у поданій заяві зазначив про визнання позову, а представник третьої особи надав також заяву про підтримання позовних вимог.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.09.2010 року між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого вони мають малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається з копії свідоцтва про шлюб та копії свідоцтва про народження дитини.

Дитина проживає разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання особи Управління ведення реєстру територіальної громади ЖМР від 07.05.2018 року № 01-14/5827 та № 01-14/5828.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Згідно ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 14.12.2016 року по справі № 6-2445цс16, який згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для всіх судів.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Враховуючи вік малолітньої, яка на день ухвалення судового рішення не може дати об`єктивної згоди на проживання з одним із батьків самостійно, а також враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, у зв`язку з чим приймається судом, і за даних обставин суд вважає, що проживання малолітньої дочки з матір`ю буде відповідати інтересам дитини, тому суд дійшов до висновку про задоволення позову.

При вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та ч. 1 ст. 142 ЦПК України та покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст. 161 СК України, ст. ст. 81, 141, 142, 206, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету судовий збір у сумі 496,20 грн., сплачений відповідно до квитанції № Р24АС2860 від 13.06.2022 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 496,20 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Третя особа: Виконавчий комітет Житомирської міської ради як орган опіки та піклування (адреса: 10014, м. Житомир, майдан ім. С.П. Корольова, 4/2, ).

Суддя Л.М. Семенцова