Провадження № 2/582/221/22
Справа № 585/1222/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2022 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Яковенко Н.М.,

за участю секретаря Ярмоленко А.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Недригайлів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Авраменко Олександр Вікторович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Савенко Юрій Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В :

До Недригайлівського районного суду звернувся представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Авраменко Олександр Вікторович із зазначеним позовом та просив ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем та зареєстрований в реєстрі за № 4265 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 90 200,00 грн. (дев`яносто тисяч двісті гривень), та стягнути судові витрати по справі з відповідача.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22.02.2022 позивачу стало відомо про факт відкриття виконавчого провадження № 68728818 з примусового виконання виконавчого напису № 4265 від 14 січня 2022 року вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. про стягнення з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 90 200,00 гри. До того часу позивач жодних документів виконавчого провадження не отримувала, про наявність заборгованості перед ТОВ «Вердикт Капітал» дізналася вперше.

Після ознайомлення позивача з матеріалами виконавчого провадження №68728818 останній стало відомо, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Савенком Ю.О. 21.02.2022, також цього ж дня була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Матеріали виконавчого провадження містили, крім постанов у межах виконавчого провадження, виконавчий напис приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В., що вчинений 14 січня 2022 року та зареєстрований в реєстрі за № 4265 про стягнення з позивача за договором № 3798428 від 10 серпня 2021 року укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», як правонаступника останнього, заборгованості в розмірі 90 200,00 грн., заяву відповідача (стягувача) про примусове виконання виконавчого напису №15468778 від 31 січня 2022 року, копію самого договору № 3798428 від 10 серпня 2021 року, який не є нотаріально посвідченим. У виконавчому написі також зазначено, що 29 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу відступлення прав вимоги №29-11-102. Однак, матеріали виконавчого провадження не містять копії вищезазначеного договору. Окрім цього, позивача не повідомляли про заміну кредитора у випадку відступлення права вимоги, що суперечить положенням ст. 516 ЦК України.

Оскільки позивачем не укладався нотаріально посвідчений договір з ТОВ «Мілоан», виконавчий напис не міг бути вчинений на такому договорі. До того ж сума, заявлена до стягнення, є спірною. Крім того, на договору №3798428 від 10 серпня 2021 року та графіку розрахунків відсутній автентичний (рукописний) підпис ОСОБА_1 та підпис позикодавця - представника ТОВ «Мілоан».

Відповідно до статті 87, 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та : умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністр України.

Оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині доповнення Переліку новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», відповідно до якого виконавчі написи нотаріуса могли вчинятися на підставі оригіналу кредитного договору та засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості, а серед документів, наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню, отже позовні вимоги ОСОБА_1 мають бути задоволені в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.40). Також представник позивача подав заяву про розподіл судових витрат, в якій просив стягнути з відповідача судові витрати на сплату судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн (а.с.43-44).

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явився, направив до суду відзив на позовну заяву (а.с.57-61), в якому проти позову заперечував посилаючись на те, відповідно до ч. 2 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Не зважаючи на те, що відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться |у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

За змістам п. 2.3 глави 16 розділу II Про порядок вчинення нотаріальних ді нотаріусами України вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих банком повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику.

За таких умов нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначила жодної обставини, яка б свідчила про протилежне.

Крім того представник позивача подав клопотання про зменшення витрат на правову допомогу (а.с.63-65) в якому заначив, що відповідач категорично не погоджується заявленою сумою на правову допомогу в розмірі 5000 грн, оскільки до позовної зави не подано належних та допустимих документів, які б підтверджували оплату правничої допомоги, в тому числі документів, які б підтверджували перерахунок коштів адвокату в сумі 5 000 грн. З огляду на запровадження нових правил відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, для підтвердження та обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу необхідне доведення відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року №481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 р. за№ 1686/24218.

Третя особа в справі, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Третя особа у справі, приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Савенко Юрій Олександрович у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, будь-яких заяв чи клопотань не надав.

Судове засідання проведено у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та поданих доказів, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Суми Сумської області, що підтверджується копією паспорта у формі ID картки (а.с.8). З копії свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 (а.с.18) вбачається, що до дошлюбне прізвище позивача ОСОБА_5 .

Зі копії виконавчого напису (а.с.9) встановлено, що 14 січня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем вчинено виконавчий напис № 4265.

Зі змісту виконавчого напису вбачається, що він вчинений серед іншого на підставі пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 та цим написом стягнуто на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість, що виникла за Кредитним договором № 3798428 від 10.08.2021 з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «М1ЛОАН», (правонаступником якого с ТОВ (Вердикт Капітал»), та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Правонаступником усіх прав та обов`язків Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» за вказаним Кредитним договором є ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі Договору факторингу № 29-11-102 від 29.11.2021 року.

Строк платежу за Кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.11.2021 року по 17.12.2021 року включно. Сума заборгованості складає 90 200,00 грн, в тому числі: 20 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 69 700,00 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; плата, отримана зі Стягувача, ТОВ «Вердикт Капітал», за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом, на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат», та яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача.

Із копії договору № 3798428 від 10.08.2021 з додатками до нього (а.с.11-16) вбачається, що він укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_2 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , у в електронній простій письмовій формі та підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.

З виписки з особового рахунку за кредитним договором №3798428 (а.с.17) вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 перед ТОВ «Вердикт Капітал» за тілом кредиту становить 20 000 грн, за нарахованими та несплаченими процентами та комісією 69 700 грн.

Стаття 18 Цивільного кодексу України передбачає можливість захисту цивільних прав нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі, але у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року №3425-ХІІ (далі - Закон № 3425-ХІІ), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст. 87 Закону № 3425-ХІІ, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 цього Закону визначені умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Статтею 90 Закону № 3425-ХІІ передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (п. 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5).

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку).

Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Кабінету Міністрів від 26.11.2014 року № 622 Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включений п. 2 в редакції: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашенім заборгованості».

У той же час, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14), залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині доповнення Переліку новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Також вказаним судовим рішенням зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23. У подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду.

З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові по справі №910/13233/17 від 29.01.2019 року.

Крім того, такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року, у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).

Зокрема в цій постанові заначено, що судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова №662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Таким чином, вчиняючи 14 січня 2022 року виконавчій напис №4265 на підставі договору, який не був нотаріально посвідчений, приватний нотаріус Личук Т.В. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів, за яким стягнення провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженою Постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172, у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23.

Отже, спірний виконавчий напис вчинений нотаріусом з недотриманням вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів у редакції постанови КМУ від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яка на час вчинення виконавчого напису була нечинною згідно із судовим рішенням. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. (Постанова ВП ВС від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 (провадження № 12-5гс2). Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивач також просив стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Згідно з положеннями ст.ст.133,134 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім інших, витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний)розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченою нею судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України із відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь позивача, слід стягнути понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн (а.с. 1).

Відповідно до вимог ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Тобто ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц (провадження N 14-382цс19).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При цьому витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі N 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі №648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Тобто вказана судова практика є незмінною.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження витрат, які має понести позивач на правову допомогу та її розмір представник позивача подав договір про надання правничої допомоги від 22 лютого 2022 року, Додаткову угоду до Договору про надання правової № 1 відповідно до якої сторони дійшли згоди, що розмір гонорару Адвоката за супроводження справи про визнання виконавчого напису вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем та зареєстрований в реєстрі за № 4265 таким, що не підлягає виконанню становить 5000 грн. Розмір гонорару є фіксованим та не залежить від кількості вчинених Адвокатом дій та витраченого часу. Клієнт зобов`язується сплатити Адвокату гонорар, визначений п.1 протягом 15 днів з дня набрання законної сили рішенням суду першої інстанції у цій справі. (а.с.45-47).

Клопотання про зменшення витрат на правову допомогу мотивоване відсутністю доказів, які б підтверджували оплату правничої допомоги, у тому числі і документів, які б підтверджували перерахунок коштів адвокату в сумі 5000 грн. З урахуванням вимог чинного законодавства та правових позицій Верховного Суду слід прийти до висновку, що факт ненадання адвокатом доказів отримання коштів від клієнта не є підставою для відмови у стягненні витрат на правову допомогу, оскільки витрати на правову допомогу у разі підтвердження обсягу робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено

На виконання договору про надання правової допомоги та додаткової угоди до нього, адвокат звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, разом з позовом подав відповідні докази, протягом судового розгляду звертався до суду з заявами та клопотаннями. Суд також не вбачає в поведінці сторони позивача зловживання процесуальними права, вчинення інших навмисних та недобросовісних дій.

Виходячи з критерію реальності адвокатських витрат в даній справі, які були дійсні та необхідні для належного захисту інтересів клієнта, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, враховуючи суму коштів, яка мала б бути стягнута з позивача за спірним виконавчим написом, а також зважаючи на те, що гонорар є фіксованим та має бути виплачений лише після набранням рішенням суду законної сили, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та вважає за можливе стягнути з відповідача 5000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 82, 83, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Авраменко Олександр Вікторович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Савенко Юрій Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,- задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем та зареєстрований в реєстрі за № 4265 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 90 200,00 грн. (дев`яносто тисяч двісті гривень).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5 Б, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати, які включають в себе витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви у розмірі 992,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення, до Сумського апеляційного суду у встановленому законом порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя : Н. М. Яковенко