20.09.2022 Єдиний унікальний номер 205/9510/16-ц
Номер провадження: 2/205/661/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12.08.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» (далі Первісний кредитор, ПАТ «ПтБ») та ОСОБА_1 (далі Відповідач) було укладено Кредитний договір № 946/4627LCL1B (далі - Кредитний договір).

Між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» (далі ТОВ «ФК «Бізнесфінанс») було укладено Договір про відступлення права вимоги, за яким право вимоги по вищевказаному Кредитному договору було відступлено на користь ТОВ «ФК «Бізнесфінанс».

Далі позивач зазначає, що 17.06.2015 року між ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») було укладено Договір факторингу № 1706/1 (далі Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» відступив позивачу право вимоги від відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить ТОВ «ФК «Бізнесфінанс», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача.

Оскільки відповідач порушив умови укладеного кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів, та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 17.06.2015 року (дата відступлення права вимоги) за Кредитним договором 946/4627LCL1B від 12.08.2013 року виникла заборгованість на загальну суму 50 605 грн. 85 коп., з яких: 23 115 грн. 33 коп. заборгованість за основним боргом, 7 848 грн. 81 коп. заборгованість за процентами та комісією, 19 641 грн. 71 коп. заборгованість за пенею за порушення графіку погашення заборгованості.

У зв`язку з чим, позивач змушений звернутися до суду та просити стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором № 946/4627LCL1B від 12.08.2013 року у розмірі 50 605 грн. 85 коп., а також, судовий збір у розмірі 1 378 грн. 00 коп.

Відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволені позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень посилався на ті обставини, що він, ОСОБА_1 , є військовослужбовцем і постійно знаходиться в зоні АТО. Зазначає про те, що будь-яких кредитних договорів із Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» не укладав та не підписував. Відповідно не отримував будь-яких повідомлень про відступлення права вимоги за таким кредитним договором на користь позивача. Окрім цього стверджує, що розрахунок заборгованості за таким кредитним договором зроблений із порушенням вимог чинного законодавства України, а позивачем не доведено отримання кредитних коштів саме відповідачем.

Представник позивача подав відповідь на відзив, в якому просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів представник позивача зазначає, що відповідач після вступу на службу до Збройних сил України не надав ПАТ «ПтБ» відповідних документів, які підтверджують статус військовослужбовця. Відповідно, для припинення нарахування штрафних санкцій, пені, а також, процентів за користування кредитом відповідач зобов`язаний був повідомити банк, надати відповідні підтверджуючі документи для призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом і як наслідок отримати документ, що підтверджує призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом. Щодо розрахунку за Кредитним договором 946/4627LCL1B від 12.08.2013 року, який надав первісний кредитор станом на 14.06.2015 року, а договір факторингу № 1706/1 був укладений1 17.06.2015 року, тому попередній кредитор ще врахував за прострочення відсотки та пеню за 3 дні. Крім того, представник позивача звертає увагу на те, що ТОВ ФК «ЄАПБ» не покладено обов`язок володіти інформацією чи надавати докази на отримання відповідачем повідомлення про відступлення права вимоги ані умовами Договору відступлення прав вимоги, укладеного між ТОВ ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ФК «Бізнесфінанс», ані нормами чинного законодавства. Щодо повідомлення ТОВ ФК «ЄАПБ» відповідача про відступлення права вимоги 17.06.2015 року, то позивач в повному обсязі та в обумовлені строки повідомив ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 подано письмові пояснення на відповідь на відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. У такій заяві по суті справи відповідач заперечує проти доводів позивача із посиланням на мотиви, які тотожні тим, що містяться у відповіді на відзив, та просить суд відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за її відсутності, позов задовольнити.

Представник Відповідача подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає, проти їх задоволення заперечує.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 01.04.2021 року визнано явку представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» по даній цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обов`язковою.

Ухвалою суду від 13.09.2021 року вирішено витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, фактична адреса: 07400, Київська область, м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2, поверх 4, , п/р НОМЕР_1 в ПАТ «ТАС комбанк», МФО 339500) оригінали наступних письмових доказів: 1) Заяви/анкети позичальника 946/4627LCL1B від 12.08.2013 року; 2) Договору зі страхування життя позичальника «Каса» 946/4627LCL1B ввід 12.08.2013 року укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Платинум Банк»; 3) додатку № 1 до вказаного договору «Графік платежів до кредитного договору зі страхування життя позичальника «Каса» 946/4627LCL1B ввід 12.08.2013 року».

Ухвалою суду від 08.02.2022 року вирішено призначити по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, судово почеркознавчу експертизу.

Ухвалою суду від 22.04.2022 року вирішеновитребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місце знаходження: 01032, м. Київ, вул.. Симона Петлюри, буд. 30) оригінали досліджуваних документів: 1) кредитного договору зі страхування життя позичальника (каса) № 946/4627LCL1B від 12.08.2013 року; 2) документів первинного бухгалтерського обліку та фінансової звітності, касових, що оформлялись при видачі коштів за кредитним договором № 946/4627LCL1B від 12.08.2013 року (заява /анкета позичальника № 946/4627LCL1B від 12.08.2013 року та Додаток № 1 Графік платежів до кредитного договору зі страхування життя позичальника (каса) № 946/4627LCL1B від 12.08.2013 року.

Ухвалою суду від 16.05.2022 року вирішеновитребувати у Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» (місце знаходження: 03680, м. Київ, вул.. Амосова, буд. 12, ) в особі ліквідатора Фонду гарантування вкладів фізичних осіб оригінали наступних документів: 1) кредитного договору № 946/4627LCL1B від 12.08.2013 року, укладеного між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 ; 2) документів первинного бухгалтерського обліку та фінансової звітності, касових, що оформлялись при видачі коштів за кредитним договором № 946/4627LCL1B від 12.08.2013 року, укладеним між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 , та Додаток № 1 Графік платежів до кредитного договору зі страхування життя позичальника (каса) № 946/4627LCL1B від 12.08.2013 року.

Ухвалою суду від 08.07.2022 року вирішеновитребувати в архіві Національного банку України (місце знаходження: 01601, м. Київ, вул.. Інститутська, буд.9) оригінали наступних документів: 1) Кредитного договору зі страхування зі страхування життя позичальника (каса) № 946/4627LCL1B від 12.08.2013 року; 2) документів первинного бухгалтерського обліку та фінансової звітності, касових, що оформлялись при видачі коштів за кредитним договором № 946/4627LCL1B від 12.08.2013 року та Додаток № 1 Графік платежів до кредитного договору зі страхування життя позичальника (каса) № 946/4627LCL1B від 12.08.2013 року.

Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює рішення з огляду на наступне.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 12.08.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» (далі Первісний кредитор, ПАТ «ПтБ») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 946/4627LCL1B. Згідно вимогам цього Кредитного договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. строком на 36 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20 % річних. Оглядом тексту такого договору встановлено, що з боку кредитора останній був підписаний уповноваженим представником Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», а з боку позичальника особою на ім`я ОСОБА_1 .

Судом також встановлено, що 30.07.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» було укладено Договір факторингу № 20140730-Г, за яким право вимоги по вищевказаному Кредитному договору було відступлено на користь ТОВ «ФК «Бізнесфінанс».

Також судом встановлено, що 17.06.2015 року між ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 1706/1, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» відступив позивачу право вимоги від відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить ТОВ «ФК «Бізнесфінанс», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача.

Згідно п. 1.1 за цим договором фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі заборгованостей (Додаток № 1 до цього Договору), в розмірі Портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами (право вимоги), а також права Клієнту, як вигодо набувача на страхове відшкодування за договорами страхування, які є частиною кредитного договору та відповідно до яких застрахованою особою є боржник.

Відповідно до Реєстру боржників - витягу з Додатку №1 до Договору факторингу № 1706/1 від 17.06.2015 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 50 605 грн. 85 коп., з яких: 23 115 грн. 33 коп. заборгованість за основним боргом, 7 848 грн. 81 коп. заборгованість за процентами та комісією, 19 641 грн. 71 коп. заборгованість за пенею за порушення графіку погашення заборгованості.

Позивачем, який набув права грошової вимоги, 26.06.2015 року на адресу відповідача, яка зазначена у кредитному договорі, простою кореспонденцією були надіслані належним чином засвідчені повідомлення про відступлення права вимоги та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних.

Оскільки відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання не виконує, то між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять його умови. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Як зазначалось вище, в даному випадку судом встановлено, що між первісним кредитором та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого кредитор зобов`язався надати відповідачеві кредитні кошти у розмірі 20 000 грн. 00 коп. строком на 36 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,0 % річних.

Суд зазначає, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Аналогічні за своїм змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19.

При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Однак, в даному випадку ні під час звернення до суду із вказаним позовом, ні під час розгляду справи по суті позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ», не надало доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів.

Суд із цього приводу вказує, що обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд зазначає, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем в якості доказу виникнення такої заборгованості за вказаним кредитним договором, є суто внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит.

Аналогічного за своїм змістом висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19.

Таким чином, відсутність в матеріалах справи первинних банківський документів не тільки позбавляє суд можливості перевірити факт отримання позичальником коштів у кредит, але і перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахування, а також підстав та порядку нарахування відсотків за користування кредитом та неустойки за порушення взятих на себе позичальником зобов`язань.

У зв`язку із чим, суд вважає, що ТОВ «ФК «ЄАПБ», не довело факту перерахування кредитних коштів з метою доведення виконання умов кредитного договору № 946/4627LCL1B від 12.08.2013 року, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами, а тому підстави для стягнення на користь позивача заборгованості за тілом кредиту, відсотками та пенею відсутні, що у свою чергу свідчить про передчасність висновків про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин наслідків спливу строку позовної давності, зважаючи на те, що суд першої інстанції не встановив обґрунтованість вимог позивача.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що наданий позивачем Додаток №1 до Договору факторингу № 1706/1 від 17.06.2015 року, Реєстр заборгованостей, права вимоги, за якими відступаються, та боржників за такими договорами, не містить підпису сторін ТОВ "ФК «Бізнесфінанс" та нового кредитора ТОВ «ФК «ЄАПБ», які би підтверджували дійсність переходу права вимоги до відповідача, як боржника за кредитним договором № 946/4627LCL1B від 12.08.2013 року. Безпосередньо реєстр боржників до вищевказаного договору факторингу з якого вбачалося право вимоги за спірним кредитним договором позивачем суду надано не було.

Щодо твердження відповідача про не підписання кредитного договору.

В даному випадку сторона відповідача зазначає, що власноручний підпис на вказаному кредитному договорі та додатках до нього він не проставляв.

За загальним правилом, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (ч. 2 ст. 207 ЦК України).

Судом з метою забезпечення проведення відвідного експертного дослідження з цього приводу судом було витребувано у позивача, а також первісного кредитора та архіву Національного банку України відповідні оригінали документів кредитного договору № 946/4627LCL1B від 12.08.2013 року, укладеного між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 ; 2) документів первинного бухгалтерського обліку та фінансової звітності, касових, що оформлялись при видачі коштів за кредитним договором № 946/4627LCL1B від 12.08.2013 року, укладеним між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 , та Додаток № 1 Графік платежів до кредитного договору зі страхування життя позичальника (каса) № 946/4627LCL1B від 12.08.2013 року.

Однак, відповідна ухвала суду про витребування означених доказів фактично виконана не було у зв`язку із відсутністю оригіналів таких документів у означених суб`єктів, у тому числі відповідача по справі.

У зв`язку з чим суд вимушений розцінити такі дії як такі, що мають ознаки ухилення від подання до суду витребуваної доказової бази.

Згідно ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Таким чином, суд з урахуванням вказаних обставин, констатує визнання тієї обставини, що на договорі № 946/4627LCL1B від 12.08.2013 року стоїть підпис не відповідача по справі.

Окрім цього, суд зазначає, що згідно ч.6 ст.95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Як вказувалось вище, оригінали вказаних письмових доказів у вигляді кредитного договору та додатків до нього, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, суду також представлені не були.

Таким чином, звертаючись до суду із дійсним позовом, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не довело суду факт укладання кредитного договору між сторонами, факт перерахування кредитних коштів з метою доведення виконання умов кредитного договору № 946/4627LCL1B від 12.08.2013 року, а також обставину фактичного користування відповідачем кредитними коштами, а тому підстави для стягнення на користь позивача заборгованості за тілом кредиту, відсотками та пенею відсутні, у зв`язку із чим суд доходить висновку про необхідність відмовити у задоволенні вказаних позовних вимог у їх повному обсязі.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. На підставі викладеного, у зв`язку із відмовою в задоволені позову у його повному обсязі, суд доходить висновку, що в даному випадку сплачений судовий збір покласти на позивача.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 526, 527,530, 615, 625, 1046, 1047 1049, 1052, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 81, 88, 209, 212-215, 247, 224-226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. У задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місце знаходження: 01032, м. Дніпро, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в повному обсязі.

2. Судові витрати віднести на рахунок позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан