ПОСТАНОВА

Іменем України

11 травня 2022 року м. Кропивницький

справа № 387/323/21

провадження № 22-ц/4809/575/22

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Чельник О. І., Черненка В. В.,

секретар судового засідання Сорокіна Н. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Оніщук Володимир Іванович,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Оніщук Володимир Іванович, на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26 січня 2022 року у складі головуючого судді Майстера І. П.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

22.04.2021 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила розірвати договір оренди землі від 19.06.2017, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , щодо земельної ділянки площею 5,54 га, кадастровий номер :02:000:9014, розташованої на території Піщанобрідської ОТГ Добровеличківського району Кіровоградської області.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка загальною площею 5,54 га, яка знаходиться на території Піщанобрідської ОТГ Кіровоградської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке видане 24.11.2020. Цю земельну ділянку позивач успадкувала після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказана земельна ділянка перебуває у користуванні відповідача на підставі укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договору оренди землі від 19.06.2017. Відповідно до п. 9, 11 спірного договору відповідач зобов`язався щорічно сплачувати орендну плату в розмірі 7539 гривень, що складає 4 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, не пізніше 30 грудня кожного року. Позивач взяті на себе зобов`язання виконала, проте відповідач ухиляється від виплати орендної плати за 2019-2020 роки, що є підставою для розірвання договору оренди.

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26 січня 2022 року відмовлено у задоволенні позову.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 набула право на отримання орендної плати у 2020 році після оформлення своїх спадкових прав на спірну земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом 24.11.2020. Проте впродовж унормованого ст.148-1 ЗК України одномісячного строку позивач не повідомила рекомендованим листом орендаря ОСОБА_2 щодо набуття права власності на земельну ділянку. Така інформація взагалі не була відома відповідачеві.

Суд звернув увагу, що позивач порушила права відповідача, оскільки після смерті орендодавця ОСОБА_3 не повідомила орендаря про зміну власника. Позивач не пред`являла письмові вимоги, як то передбачено умовами договору, про виплату заборгованої орендної плати та не інформувала орендаря про банківські реквізити та бажання отримати орендну плату через банківський картковий рахунок, чи використати спосіб поштового переказу грошей. Водночас відповідач направляв 28.04.2021 орендодавцю рекомендованим листом на дві адреси (місця реєстрації та можливого перебування) листи з повідомленням про вручення, роз`яснення вимог п. 29 та 38 договору оренди землі про обов`язок орендодавця письмово повідомити орендарю банківські реквізити для перерахування орендної плати, які згідно з поштовим повідомленням нею отримані відповідно 29 і 30 квітня 2021 року. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази про відмову орендаря сплатити належну позивачеві орендну плату, водночас в судовому засіданні представник відповідача пояснив, що бажає сплатити орендну плату.

Суд дійшов висновку про недобросовісність поведінки орендодавця, що спричинило несплату орендної плати орендарем за 2019 - 2020 роки. Оскільки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а позивач оформила право власності на земельну ділянку 24.11.2020, не надання новим орендодавцем протягом місяця відомостей про себе (включаючи реквізити для сплати орендних платежів) є недобросовісною поведінкою, що спрямована на штучне створення умов для розірвання договору оренди з підстав систематичної несплати орендної плати. Водночас доказів, що за життя ОСОБА_3 мала претензії до відповідача за несплату орендної плати за 2019 рік, суду не надано.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Представник позивача адвокат Оніщук В. І.подав апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Зазначав, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди із застосованими судом нормами матеріального права.

На думку позивача спірні правовідносини регулюються нормами ст. 13, 21, 22, 32 Закону України «Про оренду землі», ст. 93, п. д ч. 1 ст. 141 ЗК України, ч. 2 ст. 651, ст. 526, 527, 530 та 532 ЦК України, на підставі яких спірний договір оренди підлягає розірванню за систематичну несплату орендної плати відповідачем.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Представник відповідача адвокат Булахов В. Д.подав відзив на апеляційну скаргу, в якому ставить питання про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Вважає рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника позивача адвокат Оніщук В. І., який підтримав доводи апеляційної скарги, представника відповідача адвоката Булахова В. Д., який заперечував проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , успадкувала належну останній земельну ділянку площею 5,5397 га, розташовану на території Піщанобрідської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:9014, про що отримала свідоцтво про спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 191 (а.с.8).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №233939644 від 24.11.2020 на підставі свідоцтва про право на спадщину зареєстровано право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку для ведення фермерського господарства площею 5,5397, кадастровий номер :02:000:9014 (а.с. 9).

Згідно копії витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 04.01.2021 № 1/170-21, встановлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :02:000:9014 станом на 31.12.2020 становить 142988,50 гривень (а.с.10).

На підставі укладеного між ОСОБА_3 (орендодавець) та ОСОБА_2 (орендар)договору оренди землі від 19.06.2017 зазначену земельну ділянку передано у строкове платне користування терміном на 25 років, право оренди зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.06.2017 за № 21049596 (а.с.11-14).

Згідно з п. 9-11 договору розмір орендної плати за цим договором становить 7539, що відповідає 4 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки визначеної п.5 договору. Орендна плата сплачується в готівковій або безготівковій формі, шляхом перерахування орендарем грошових коштів на картковий рахунок чи інший рахунок орендодавця відкритий в установах банку, або на руки. Орендна плата вноситься до 30 грудня кожного року. Пунктом 29 договору оренди землі передюачений обов`язок орендодавця письмово повідомити орендарю банківські реквізити для перерахування орендної плати.

Відповідно до копії листа ОСОБА_2 від 28.04.2021, останній направляв лист до ОСОБА_1 про необхідність письмового повідомлення орендарю банківських реквізитів для перерахування орендної плати, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с.45-47).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За нормами статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Правонаступництво у разі зміни власника речі, переданої у найм, передбачено загальними положеннями про найм Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 770 Цивільного кодексу України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця.

За ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України "Про оренду землі".

Законом України "Про оренду землі" визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

За приписами ст. 1 ЗУ "Про оренду землі", яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У ст. 21 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

За положеннями ст. 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право, крім іншого, вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Згідно з ч. 3, 4, 5 ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному 148-1 Земельного кодексу України.

Таке повідомлення має містити відомості про: кадастровий номер, місце розташування та площу земельної ділянки; прізвище, ім`я, по батькові нового власника; місце проживання (знаходження) нового власника, його поштова адреса; платіжні реквізити (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.

Відповідно до ч. 4 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Аналогічні положення містяться в п. 38 договору оренди землі від 19.06.2017, за яким: перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої, не є підставою для зміни умов або розірвання договору (а.с.14).

Відповідно до ч. 1 ст. 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Встановлено, що спадкоємець ОСОБА_1 з моменту відкриття спадщини 24.11.2020 успадкувала права та обов`язки, які мала орендодавець ОСОБА_3 відповідно договору оренди землі від 19.06.2017.

Матеріли справи не містять інформації, що позивач зверталась до відповідача з відповідним повідомленням.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом (частина друга статті 651 ЦК України).

Відповідно до п. "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що у разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки, така обставина може бути підставою для розірвання такого договору.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 03 липня 2019 року у справі № 289/12204/17, (провадження 14-246 цс 19), від 19 червня 2019 року у справі № 289/718/18, (провадження14-126цс19) вказувала, що однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати (пункт «д» частини першої статті 141 ЗК України).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року N 15-рп/2004).

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в результаті перегляду справи № 390/34/17 у постанові від 10 квітня 2019 року (касаційне провадження № 61-22315сво18) зробив правовий висновок щодо принципу добросовісності, який лежить в основі доктрини заборони суперечливої поведінки сторони правочину.

У статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Як на підставу, для розірвання спірного договору оренди позивач посилається на систематичну несплату відповідачем орендної плати у період 2019-2020 років, при цьому не зазначає про вжиті нею заходи щодо своєчасного повідомлення орендаря про перехід до неї права власності на спірну земельну ділянку після смерті орендодавця ОСОБА_3 .

Матеріали справи не містять доказів виконання позивачем вимог ст. 1481 ЗК України та повідомлення відповідача про спадкування прав і обов`язків орендодавця ОСОБА_3 .

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність вини відповідача у несплаті орендної плати на користь позивача, оскільки остання після успадкування в 2020 році земельної ділянки, що перебуває в оренді, не виконала передбаченого законом і договором обов`язку щодо повідомлення про перехід до неї права власності на орендовану земельну ділянку та свої банківські реквізити для перерахування орендної плати, чим фактично створила умови для несплати орендної плати у передбачений договором оренди строк.

Позивач не довела обставини щодо істотного порушення відповідачем умов договору оренди і ухилення від сплати їй орендної плати, тому відсутні підстави для розірвання договору оренди за систематичну несплату орендної плати.

Питання щодо стягнення заборгованості по орендній платі, яка належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (стаття 1268 ЦК України), позивачем не ставилось і не вирішувалось.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають, зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, не порушено норми процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України.

Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а скарга без задоволення, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу, і поверненню не підлягає.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Оніщук Володимир Іванович, залишити без задоволення.

Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. І. Чельник

В. В. Черненко