КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/5515/22
Провадження № 2-з/552/93/22
У Х В А Л А

03.11.2022 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Шаповал Т.В. Л.М.

секретаря судового засідання Дубовик І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Київського районного суду м. Полтави знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Полтави із заявою про накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_2 , а саме: земельну ділянку, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1000 га та на земельну ділянку площею 0,1500 га, яка передана для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 шляхом заборони відчудження майна. Необхідність забезпечення позову заявник обґрунтовує тим, що відповідач як одноособовий власник даної земельної ділянки може нею вільно розпорядитися, а тому існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, тому просив застосувати заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 149ЦПК України судза заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цьогоКодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно до п. 2 ч. 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до вимог п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі його задоволення.

Заходи забезпечення позову повинні бути співвмірними із заявленими позовними вимогами.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд приймає до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже,зі змісту позовних вимог вбачається,що спір між сторонами є реальним.

Наведені обставини позивачем у заяві про забезпечення позову вказують на можливу загрозу істотного ускладнення виконання рішення суду або ефективного захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, що відповідно до частини 2статті 149 ЦКє підставою для забезпечення позову.

Спосіб забезпечення позову, а саме накладення арешту шляхом заборони відчудження спірної земельної ділянки, відповідає вимогам наведених процесуальних норм, а саме п. 2 ч. 1ст. 150 ЦПК України. Однак, не є співмірним заявленим позовним вимогам .

Тому суд, з огляду на наявність спору між сторонами, вважає, що є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, тому необхідним є забезпечення позову накладення арешту шляхом заборони відчудження 1/12 частини земельної ділянки, яка розташована в АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 151 153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на 1/12 частину земельної ділянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 шляхом заборони її відчудження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Дана ухвала відповідно до Закону України "Про виконавче провадження"є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний термін.

Головуючий суддя Т.В.Шаповал