Справа №280/1280/18 Головуючий у 1-й інст. Василенко Р.О.
Категорія 76 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

13 червня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б, Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Дяченко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №280/1280/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, донарахування та виплату заробітної плати

встановив:

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 25 листопада 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 23 травня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 25 листопада 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області про зобов`язання нарахувати та виплатити заробітну плату скасоване та ухвалено нове судове рішення про задоволення вказаних вимог. Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 частину неотриманої заробітної плати в розмірі 6845,77 грн. за період з 17 травня 2018 року по 18 липня 2018 року. Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області на користь держави 1762 грн. судового збору.

02 червня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Житомирського апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що судом під час розгляду апеляційної скарги не вирішено питання щодо відшкодування понесених нею судових витрат. Просила ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача на свою користь судові витрати, понесені нею за надану правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанцій.

У поданому відзиві на заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області просило зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, оскільки вказані витрати не є співмірними зі складністю справи, ціною позову та значенням справи для сторін.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що заява не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 3) судом не вирішено питання про судові витрати;

Положенням ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У ч.8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з ч.1, 3 ст. 27 вказаного Закону договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

При цьому договір про надання правової допомоги повинен містити детальний опис правових послуг, що надаються, та їх вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 09 червня 2020 року у справі № 466/9758/16-ц(провадження № 61-39474св18).

У постанові Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі №910/14598/20 висловлено наступну правову позицію.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства дозволяє зробити наступні висновки:

1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в ч.2 ст. 27 Закону);

2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім того, на такий договір поширюється дія загальних норм та принципів договірного права, включаючи, але не обмежуючись визначені главою 52 ЦК України;

3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Указані форми відрізняються порядком обчислення: при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Указане передбачено як положеннями цивільного права, так і нормами ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Отже, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з нормами ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

В силу ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач у суді першої інстанції надала розрахунок суми гонорару адвоката за надану правову допомогу та квитанцію №161 від 25.11.2021 за правову допомогу згідно договору від 05.01.2017 р. в розмірі 2000,00 грн. (а.с.200,201).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 також надала розрахунок суми гонорару та квитанцію до прибуткового касового ордера №179 від 21.12.2021 р. на суму 2500,00 грн. (а.с.214, 215).

У суді першої та апеляційної інстанцій інтереси ОСОБА_1 представляв адвокат Ленський І.О. на підставі ордеру, виданого на підставі договору про надання правової допомоги від 03 грудня 2018 року (а.с.54).

Разом з тим, договір про надання правової допомоги у матеріалах справи відсутній.

Оскільки позивачем не надано договір про надання правової допомоги, то, зважаючи на вищезазначені правові висновки Верховного Суду, не можна вважати доведеними витрати ОСОБА_1 на правничу допомогу у суді першої та апеляційної інстанції на загальну суму 4500 грн. Тому підстави для їх розподілу відсутні.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст. 259, 270, 381, 389 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №280/1280/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, донарахування та виплату заробітної плати- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її складення.

Повний текст постанови складено 17 червня 2022 року.

Головуючий Судді