Справа № 466/4000/22 Головуючий у 1 інстанції: Донченко Ю.В.
Провадження № 22-ц/811/2604/22 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: ОСОБА_1 та її представника

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 вересня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_3 , заінтересована особа ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИЛА:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно матері ОСОБА_5 та її співмешканця ОСОБА_4 та просила вжити наступні заходи тимчасового обмеження їх прав та покласти на них обов`язки, а саме:

-заборонити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебувати в місці проживання з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 строком на 6 місяців;

-заборонити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 наближатися на відстань менше 300 м. до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . строком на 6 місяців;

-заборонити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 місяців;

-заборонити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на 6 місяців.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона зареєстрована та проживає в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Крім неї в даній квартирі проживають ще її малолітня донька - ОСОБА_6 , цивільний чоловік, мати ОСОБА_5 та співмешканець матері - ОСОБА_4 . Зазначає, що проживання в квартирі, в якій вона зареєстрована, робить її життя нестерпним, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 постійно порушуються її права. Зокрема, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчиняють скандали в квартирі, ображають заявницю та її цивільного чоловіка нецензурною лайкою. Все це відбувається в присутності малолітньої доньки. Протиправні дії зі сторони ОСОБА_4 та ОСОБА_5 носять систематичний та довготривалий характер. Разом з тим, 23. 05. 2011 ОСОБА_4 було нанесено заявниці тілесні ушкодження, що підтверджується копією акту судово-медичного обстеження №1323 від 26.05.2011. 22.06.2011 щодо ОСОБА_4 Шевченківським районним судом м. Львова було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173 - 2 КУпАП. Також 03.10.2011 Шевченківським районним судом м. Львова було винесено рішення, за позовом ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про виселення з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

27.08.2019 тіткою заяниці - ОСОБА_9 , яка є співвласницею квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , було подано заяву про вчинення щодо неї злочину ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Даний факт підтверджується копією листа - відповіді від 04.09.2019. Крім того заявниця разом з її тіткою ОСОБА_9 неодноразово зверталась до правоохоронних органів щодо неправомірних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а саме про вчинення щодо них фізичного насильства.

Наголошує, що протягом тривалого часу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо неї та її малолітньої доньки чиняться погрози, психологічний тиск а також фізичне насильство. Звернення до правоохоронних органів залишаються поза увагою, а заявниця разом з малолітньою донькою продовжують зазнавати як психологічного так і фізичного насильства зі сторони ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Від постійних суперечок і скандалів погіршилося самопочуття заявниці, вона перебуває в стані постійного стресу, хвилювання та страху. У неї порушився сон і погіршилася працездатність.

Вважає, що вона є с особою, яка зазнала домашнього насильства, та просила задовольнити заяву.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 20 вересня 2022 року заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задоволено частково.

Видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_4 , проживаючого в АДРЕСА_2 , яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав та покладено на нього обов`язки, а саме:

- заборонити ОСОБА_4 перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заборонити ОСОБА_4 наближатися на відстань менше 50 м. до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заборонити ОСОБА_4 вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

- заборонити ОСОБА_4 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Обмежувальний припис видано строком на 6 (шість) місяців.

В решті вимог заяви відмовлено.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднесено на рахунок держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що районний суд, незважаючи на подані докази, безпідставно відмовив у видачі обмежувального припису щодо матері заявниці - ОСОБА_5 , яка вчиняє скандали в квартирі, ображає заявницю та її цивільного чоловіка нецензурною лайкою. Все це відбувається в присутності малолітньої доньки. Протиправні дії зі сторони ОСОБА_5 носять систематичний та довготривалий характер. Просить рішення суду в частині відмови у видачі обмежувального припису скасувати та постановити в цій частині нову постанову про задоволення заяви.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи. Вказує, що він не був повідомлений про розгляд справи, а, відтак, був позбавлений можливості надати пояснення в суді та інші докази, які б спростували заяву ОСОБА_3 . Просить рішення суду скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_3 з підстав, викладених у ній, апеляційну скаргу ОСОБА_4 заперечили.

Інші учасники справи у судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому їх неявка, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що скарги слід задовольнити частково, виходячи з такого.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 14, 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Частиною другою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (частина четверта статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є дочкою заінтересованої особи ОСОБА_5 .

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстровані у кв. АДРЕСА_3 . Власником частки вказаної квартири є заінтересована особа ОСОБА_5 . У квартирі проживають заявниця ОСОБА_3 , її малолітня дочка ОСОБА_10 , заінтересовані особи ОСОБА_5 та її співмешканець ОСОБА_4 .

З пояснень заявниці вбачається, що у неї із заінтересованими особами ОСОБА_5 та її співмешканцем ОСОБА_4 наявний конфлікт та вкрай напружені стосунки ще з 2011 року, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 22.06.2011, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП (домашнє насильство) (а.с.21).

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 03.10.2011 ОСОБА_4 вирішено виселити з квартири АДРЕСА_3 (а.с.22-24).

Встановлено, що заявниця неодноразово зверталася у відділ поліції щодо неправомірних дій з боку матері та ОСОБА_4 , а саме: 15.11.2020, що підтверджується талоном-повідомленням № 29270; 02.04.2022 зверненням за № 4492; 23.05.2022 талон-повідомлення №7924 (а.с.14, 19-20).

З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що у секторі дізнання ВП № 1 ЛРУП № 1 відкрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000806 щодо невиконання заінтересованою особою ОСОБА_4 рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20.09.2022 про видачу обмежувального припису.

Згідно постанови ГАБІ № 464138 по справі про адміністративне правопорушення від 08.10.2022 заінтересовану особу ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП. У постанові вказано, що ОСОБА_5 здійснила виклик на лінію 102 та повідомила, що співмешканець дочки погрожує гранатою. Інформація виявилась неправдивою.

Заявниця ОСОБА_1 вважає, що такими діями її матір вчиняє щодо нею психологічне насильство.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів прийшла до висновку про наявність ознак застосування заінтересованими особами ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відносно заявниці психологічного насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», вчинення психологічного насильства щодо заявниці носить тривалий характер, а також існують ризики застосування такого насильства у майбутньому, та вважає за необхідне видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_5 строком на один місяць.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що строк видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_4 слід змінити, встановивши строк дії обмежувального припису 3 (три місяці).

Колегія суддів звертає увагу, що відсутність факту притягнення до відповідальності за вчинення домашнього насильства не може бути підставою для відмови у встановленні тимчасових обмежень за наявності інших об`єктивних обставин, якими підтверджуються доводи заявника.

Заходи, які просила вжити ОСОБА_1 щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є виправданими та мають на меті забезпечення реалізації та захисту прав потерпілої особи.

За таких обставин, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 вересня 2022 року в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_5 слід скасувати та постановити в цій частині нову постанову про задоволення заяви частково, в частині задоволення заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_4 змінити, встановивши строк дії обмежувального припису 3 (три місяці).

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 вересня 2022 року в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_5 скасувати та постановити в цій частині нову постанову про задоволення заяви частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_5 , проживаючої в АДРЕСА_2 , яким визначити заходи тимчасового обмеження її прав та покласти на неї обов`язки, а саме:

-заборонити ОСОБА_5 перебувати в місці проживання з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ;

-заборонити ОСОБА_5 наближатися на відстань менше 50 м. до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ;

-заборонити ОСОБА_5 вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

-заборонити ОСОБА_5 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Обмежувальний припис видати строком на один місяць.

Рішення суду про видачу обмежувального припису допустити до негайного виконання.

В іншій частині заяви відмовити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 вересня 2022 року в частині задоволення заяви ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_4 змінити, встановивши строк дії обмежувального припису 3 (три місяці).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 24.11.2022

Головуючий

Судді