Справа № 296/963/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2022 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючої судді Петровської М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Кусік В.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача Мельнічука Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної Казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Житомирській області, Житомирської обласної прокуратури про відшкодування шкоди, завданої органами, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органами досудового розслідування, прокуратури і суду, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить постановити рішення, яким стягнути з Державного бюджету України на його користь 5 000 000 (п`ять мільйонів) грн на відшкодування моральної шкоди, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудового слідства, прокуратури і суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постановою слідчого від 12.08.2011 слідчим управлінням УМВС проти нього було порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України. Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 15.08.2011 відносно ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 червня 2016 року його було визнано невинуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.296, п.4 ч.2 ст.115 КК України та виправдано, змінено запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 16 листопада 2016 року вказаний вище вирок скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції. Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 грудня 2019 року його повторно було визнано невинуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.296, п.4 ч.2 ст.115 КК України та виправдано. Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року вказаний вище вирок скасовано та призначено новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції. Вироком Малинського районного суду Житомирської області від 18 жовтня 2021 року, який ухвалою Житомирського апеляційного суду від 31 січня 2022 року залишено без змін, його втретє було визнано невинуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.296, п.4 ч.2 ст.115 КК України та виправдано. Вказує, що в результаті незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури, він протягом 10 років 5 місяців 19 днів незаконно перебував під слідством, з яких протягом 2 років 3 місяців 5 днів утримувався під вартою, протягом 7 місяців 10 днів перебував під цілодобовим домашнім арештом, був оголошений в розшук та екстрадований під вартою. Крім того, йому було повідомлено про підозру у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, в тому числі і в умисному вбивстві при обтяжуючих обставинах, відносно нього незаконно проводились оперативно-розшукові та інші заходи, внаслідок чого йому завдано непоправної моральної шкоди.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 04 травня 2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження із проведенням підготовчого засідання.

17 травня 2022 року від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Житомирській області - Мельнічука Ю.В. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 в повному обсязі. В обґрунтування поданого відзиву представник відповідача зазначає, що ГУНП в Житомирській області є неналежною стороною у даній справі, що є самостійною підставою для відмови у позові. Так, правоохоронними органами, з діями яких не погоджується позивач, є слідче управління МВС України в Житомирській області та його структурний підрозділ Олевський РВ УМВС, в яких згідно наказу №1388 від 06.11.2015 скасовано штат та всі посади. Разом з тим, правонаступником УМВС України в Житомирській області є МВС України, а не ГУНП в Житомирській області. Також вказує, що будь-яких доказів на підтвердження того, що працівниками ГУНП в Житомирській області відносно позивача було вчинено дії чи бездіяльність, які могли б спричинити йому моральну шкоду до позову не долучено, а визначений ОСОБА_1 розмір відшкодування моральної шкоди є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам розумності та справедливості.

01 червня 2022 року від представника відповідача Житомирської обласної прокуратури - Смолевича Ю.В. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. В обґрунтування поданого відзиву представник відповідача вказує, що позивачем не доведено належним чином факту спричинення йому моральної шкоди, не обґрунтовано її розмір, не долучено доказів, що вказують на незаконність дій Житомирської обласної прокуратури, не надано допустимих доказів щодо заявленого розміру заподіяної моральної шкоди за час перебування під слідством та судом. Також зазначає, що позивач у справі ОСОБА_1 перебував під вартою з 05.07.2012 (затримання на території рф) до 29.05.2015 в рамках досудового розслідування, проте строк тримання під вартою переривався у зв`язку з притягненням ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності на території російської федерації з 10.09.2012 по 10.09.2014. Під час судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_1 тримався під вартою з 29.07.2015 по час ухвалення вироку Новоград - Волинським міськрайонним судом Житомирської області. Враховуючи норми ст.ст.43, 532 КПК України, ОСОБА_1 перебував під слідством та судом з 12.08.2011 (дата порушення кримінальної справи стосовно позивача) по 15.08.2011 (дата оголошення позивача в розшук), та з 10.06.2015 (дата відновлення кримінального провадження) по 31.01.2022 (дата набрання законної сили виправдувального вироку), а тому загальний строк перебування позивача під слідством та судом становить 79 місяців 25 днів.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 13 липня 2022 року, постановленою без виходу суду до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20 вересня 2022 року.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Сидорчук М.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, позов просили задовольнити.

Представники відповідачів: ГУНП в Житомирській області та Житомирської обласної прокуратури в судовому засіданні в задоволенні позову просили відмовити в повному обсязі з мотивів, викладених у поданих відзивах.

Представник відповідача Державної Казначейської служби України в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав. Копію ухвали про відкриття провадженні у справі, позовну заяву з додатками уповноважена особа Державної Казначейської служби України отримала 10.05.2022, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою старшого слідчого СУ УМВС України в Житомирській області капітана міліції Бовсунівського О.В. від 12 серпня 2011 року порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.

Постановами старшого слідчого СУ УМВС України в Житомирській області капітана міліції Бовсунівського О.В. від 15 серпня 2011 року в межах кримінальної справи № 180130/11 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто як обвинуваченого, пред`явлено йому обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, а також оголошено його в розшук.

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 15 серпня 2011 року у справі №4-42/2011 ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно постанов старшого слідчого СУ УМВС України в Житомирській області капітана міліції Бовсунівського О.В. від 07 вересня 2011 року в межах кримінальної справи № 180130/11 відносно ОСОБА_1 порушено кримінальну справу по факту умисного вбивства ОСОБА_7 , за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, розпочато розслідування, притягнуто його як обвинуваченого та оголошено в розшук.

У відповідності до повідомлення начальника СУ УМВС в Житомирській області полковника міліції Дячука І.В. від 05 липня 2012 року, 05.07.2012 працівниками УКР УМВС Росії по Сахалінській області в порядку екстрадиції був затриманий ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою прокурора м.Південно-Сахалінськ Російської Федерації від 05 липня 2012 року відносно ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вирішення питання про його екстрадицію в Україну.

12.02.2013 слідчим СВ Олевського РВ УМВС України в Житомирській області складено повідомлення про підозру ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115 КК України, ч.2 ст.296 КК України, у кримінальному провадженні № 0000130 від 31.01.2013.

У відповідності до постанови судді Приморського краєвого суду м.Владивосток від 16 травня 2015 року строк тримання від вартою ОСОБА_1 продовжено на 6 місяців, а всього до 18 місяців, тобто до 17 вересня 2015 року включно, з утриманням в ФКУ СІЗО-1ГУФСИН Росії по Приморському краю, з метою забезпечення фактичної передачі обвинуваченого для притягнення до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.115 КК України, ч.2 ст.296 КК України за клопотанням Генеральної прокуратури України від 31.07.2012.

З даної постанови також вбачається, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_1 був скасований постановою прокурора м.Південно-Сахалінськ Російської Федерації від 27.12.2012 у зв`язку із вчиненням ним на території РФ злочинів, передбачених ст.ст.322, 327 КК РФ, та, після відбуття ОСОБА_1 покарання у вигляді реального позбавлення волі за вказані злочини, 09.09.2014 останньому знову було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та востаннє продовжено судом до 17.03.2015.

10 червня 2015 року ОСОБА_1 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.296 КК України, у кримінальному провадженні № 0000130 від 31.01.2013.

Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 12 червня 2015 року у справі №287/200/15-к до ОСОБА_1 застосовано раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з моменту взяття під варту.

23 липня 2015 року ОСОБА_1 повідомлено про нову підозру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, та кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України, у кримінальному провадженні № 0000130 від 31.01.2013.

Вироком Новоград - Волинського районного суду Житомирської області від 22 червня 2016 року у справі №287/264/15-к (провадження №1-кп/0285/90/16) ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.296 КК України і п.4 ч.2 ст.115 КК України та виправдано; змінено ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт цілодобово та звільнено його з під варти з зали суду.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 16 листопада 2016 року у справі №287/264/15-к вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 червня 2016 року щодо ОСОБА_1 скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції; запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово щодо ОСОБА_1 продовжено до 14 грудня 2016 року.

Згідно ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 лютого 2017 року у справі №287/264/15-к до обвинуваченого ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово строком на 60 діб по 13.04.2017 включно.

Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 грудня 2019 року у справі №287/264/15-к ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.296, п.4 ч.2 ст.115 КК України та виправдано; припинено дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року у справі №287/264/15-к вирок Коростенського міськрайонного суду від 10 грудня 2019 року щодо ОСОБА_1 за ст.ст.115 ч.2 п.4, 296 ч.2 КК України скасовано та призначено новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Вироком Малинського районного суду Житомирської області від 18 жовтня 2021 року у справі №287/264/15-к ОСОБА_1 визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.296, п.4 ч.2 ст.115 КК України та виправдано на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку з недоведенням, що вказані злочини (кримінальні правопорушення) вчинені ним.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 31 січня 2022 року у справі №287/264/15-к апеляційну скаргу прокурора відділу Житомирської обласної прокуратури Бондарчук Олени Іванівни залишено без задоволення, а вирок Малинського районного суду Житомирської області від 18 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.1, ч.2 статті 1176 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України), шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Підстави, порядок та розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню встановлено Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон).

У пункт 1 статті 1 цього Закону наведено перелік підстав, за наявності яких фізичній особі може бути відшкодовано шкоду, завдану внаслідок, зокрема: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Згідно з пунктом 1 статті 2 цього Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону, у наведених в статті 1 Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода.

Згідно ч.5 та ч.6 ст.4 Закону, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного та психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частини 5, 6 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»)

Відповідно до частин другої, третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Згідно положень ч.1, ч.2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалості, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.

Тобто суд має з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Розмір відшкодування слід розраховувати виходячи з установленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати на момент розгляду справи судом за кожен місяць перебування під слідством і судом.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 522/1021/16-ц (провадження№ 14-136цс19).

В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував під слідством та судом з 12 серпня 2011 року (порушення кримінальної справи відносно позивача) по 31 січня 2022 року, тобто по день винесення Житомирським апеляційним судом ухвали про залишення без змін виправдувального вироку Малинського районного суду Житомирської області від 18 жовтня 2021 року у справі №287/264/15-к, а всього 10 років 5 місяців 19 днів (125 місяців 19 днів).

У відповідності до положень ст.8 Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік», мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня становить 6 500 гривень.

Таким чином, мінімальний розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню на користь ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», станом на час вирішення цієї справи становить 816 484 грн.

Разом з тим, судом також враховується те, що у зв`язку із кримінальним провадженням відносно ОСОБА_1 за п.4 ч.2 ст.115 КК України та ч.2 ст.296 КК України, останній перебував: під вартою 2 роки 3 місяці 5 днів, в тому числі 5 місяців 22 дні тримався під вартою у РФ у зв`язку із вирішенням питання про його екстрадицію в Україну (періоди з 05.07.2012 по 27.12.2012, з 09.09.2014 по 22.06.2016); під цілодобовим домашнім арештом - 7 місяців 8 днів (періоди з 22.06.2016 по 14.12.2016, з 13.02.2017 по 13.04.2017).

Крім того, кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_1 за ч.2 ст.296, п.4 ч.2 ст.115 КК України тричі розглядалась в судах першої та апеляційної інстанції (перший вирок датований 22 червня 2016 року, та востаннє виправдувальний вирок Малинського районного суду Житомирської області від 18.10.2021 залишений ухвалою Житомирського апеляційного суду від 31.01.2022 без змін).

З урахуванням наведеного та того, що ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, зокрема і особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України, безумовно отриманих позивачем моральних страждань, завданих тривалим кримінальним провадженням відносно нього, вимушеними змінами у повсякденному житті та у всіх його сферах, пов`язаними із фактичним позбавленням волі під час перебування під вартою та цілодобовим домашнім арештом, необхідністю доводити свою невинуватість в інкримінованих злочинах, погіршенням стосунків з оточуючими через обвинувачення в особливо тяжкому злочині, позбавленням можливостей реалізації позивачем своїх звичок і бажань, що є очевидним та поза розумнім сумнівом додаткового доведення не потребує, - cуд вважає, що позивач має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди у розмірі 1 000 000 грн, що є достатнім та справедливим.

Посилання представника Головного управління Національної поліції в Житомирській області у поданому відзиві на те, що ГУНП в Житомирській області є не правонаступником Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області не приймаються судом до уваги, оскільки Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено коло осіб, неправомірні дії чи бездіяльність яких породжує у позивача право на відшкодування шкоди незалежно від того, діями якого саме органу досудового розслідування цю шкоду завдано.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду викладеним у постанові від 15 квітня 2020 року у справі №712/10025/18 (провадження №61-8700св19).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з Державного бюджету України шляхом списання у безспірному порядку коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 1 000 000 грн, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Цивільний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної Казначейської служби України (м.Київ, вул.Бастіонна, 6, ), Головного управління Національної поліції в Житомирській області (м.Житомир, вул.Старий Бульвар, 5/37, ), Житомирської обласної прокуратури (м.Житомир, вул.Святослава Ріхтера, 11, ) про відшкодування шкоди, завданої органами, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, органами досудового розслідування, прокуратури і суду, - задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання у безспірному порядку коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України зі спеціального рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя М. В. Петровська