Справа № 342/619/22
Провадження № 2/342/423/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гайдич Р.М.,

секретаря судового засідання Сьомкайло І.-М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/3 частини майна в колгоспному дворі,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_3 . Згідно довідки Сороківського старостинського округу Городенківської міської ради № 19-45 від 28.03.2022 на момент смерті ОСОБА_3 з ним у житловому будинку по АДРЕСА_1 проживала та була зареєстрована дружина ОСОБА_1 . Після смерті чоловіка позивачки відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 , що належало на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого був спадкодавець ОСОБА_3 . Станом на 15.04.1991 у вказаному господарстві були зареєстровані і проживали: голова господарства ОСОБА_3 , дружина ОСОБА_1 та їх дочка ОСОБА_4 (відповідачка), які були членами колишнього колгоспного двору і кожному з них належала частка в майні двору. належні частки з майна не виділялись і ніхто свою частку не втрачав. Постановою державного нотаріуса Городенківської нотаріальної контори від 03.03.2022 відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 на житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 , оскільки згідно даних органів БТІ право власності на вищевказаний житловий будинок не було зареєстроване.

Відповідачка ОСОБА_2 за первісним позовом, 18.08.2022 подала до суду зустрічну позовну заяву, в якій просить суд визнати за нею право власності по 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивувала тим, що вона є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_3 . Спадкодавець заповіту не залишив, спадковий договір не укладався. Після смерті батька, позивач її мати ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги, звернулася із заявою в Городенківську ДНК про видачу свідоцтва по право на спадщину за законом. Проте, державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок. Однак, в даній постанові нотаріус не зазначила, що будинок з господарськими будівлями і спорудами за вищевказаною адресою належить членам колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_3 . Згідно довідки Сороківського старостинського округу від 22.07.2022 житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 являється колгоспним двором. Станом на 15.04.1991 за вказаною адресою проживали і були зареєстровані: голова двору ОСОБА_3 , дружина ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_4 . Вказані особи були членами колгоспного двору і кожному належала частка в майні двору і ці частки є рівними. Тому, кожний із співвласників має по 1/3 частині у праві спільної власності, але ці частки не виділялись і не реєструвались. Таким чином, після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на 1/3 частину вищевказаного будинковолодіння, яку успадкувала позивачка. Однак, 1/3 частки майна в колгоспному дворі належить ОСОБА_5 , як члену колгоспного двору. Жоден із співвласників будинку не виготовив документів на належні їм частки у будинковолодінні по АДРЕСА_1 , рішення про розподіл часток майна вищевказаного колгоспного двору між його членами Сороківська сільська рада не виносила і державна реєстрація прав власності їхніх часток не здійснювалась. За таких обставин, просить врахувати належну їй частку у майні колишнього колгоспного двору (1/3 частина), визнавши за нею право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 24 серпня 2022 зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/3 частини майна в колгоспному дворі (справа № 342/784/22) прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом (справа № 342/619/22).

В судове засідання сторони не прибули, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Позивач-відповідач ОСОБА_1 , через канцелярію суду, подала заяву про розгляд справи без неї. Рішення просить прийняти відповідно до закону.

Відповідач-позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 подала до суду клопотання про розгляд справи без участі відповідача (позивача за зустрічним позовом) та його представника. Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 визнає частково, оскільки їй належить частина в майні колгоспного двору, а позовні вимоги за зустрічним позовом підтримує в повному обсязі. Також, ОСОБА_2 було подано до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає частково, оскільки їй належить частина в майні колгоспного двору.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 виданого 12.07.1977 с/Рада с. Слобідка Городенківського району Івано-Франківської області доводиться, що ОСОБА_3 , 1945 р.н., та ОСОБА_6 , 1948 р.н., одружилися 23 листопада 1968 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис за № 21.

Із копії свідоцтва про народження відповідачки серії НОМЕР_2 виданого 29.07.1978 Слобідською сільською радою Городенківського району вбачається, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 25, її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Після реєстрації шлюбу 21 січня 2004 року з ОСОБА_7 , прізвище дружини було змінено з ОСОБА_8 на ОСОБА_9 .

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 76 років в с. Сороки Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 576 від 13.08.2021, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 13.08.2021 Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

На час смерті ОСОБА_3 був чинним Цивільний кодекс 2003 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Із довідки № 19-45 виданої 28.03.2022 Сороківським старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що на час смерті ОСОБА_3 проживав і був зареєстрований в житловому будинку по АДРЕСА_1 та разом із ним проживала і була зареєстрована дружина ОСОБА_1 , 1948 р.н.

Із копії спадкової справи № 390/2012, яка надана суду Городенківською ДНК стверджується, що позивач ОСОБА_1 звернувся до Городенківської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 . Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 66853729 виданий 15.10.2021 Городенківською РДНК свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію спадкової справи спадкодавця ОСОБА_3 , номер у спадковому реєстрі 68472887, номер у нотаріуса 390/2021.

Крім того, 15.10.2021 до Городенківської РДНК із заявою про відмову від прийняття спадщини за законом звернулася відповідачка ОСОБА_2 . В даній заяві ОСОБА_2 зазначила, що вона відмовляється від прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України 2003 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач, як спадкоємець, яка прийняла спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зверталася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Проте, Постановою державного нотаріуса Городенківської ДНК № 294/02-31 від 03.03.2022 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на житловий будинок АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що згідно даних органів БТІ право власності на вищезгаданий житловий будинок не зареєстровано.

Випискою з інвентаризаційних матеріалів № 10344 виданою 11.02.2022 ОКП «Коломийським МБТІ» стверджується, що згідно архівних даних ОКП «Корломийське МБТІ» право власності на житловий будинок та господарські будівлі по АДРЕСА_2 станом на 31.12.2012 - не зареєстровано.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 309526064 формованої 12.09.2022 відомості щодо права власності на будинок АДРЕСА_2 відсутні.

Згідно п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна (затверджені наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001 р.) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року не належать до самочинного будівництва. До часу набрання чинності Цивільним Кодексом України в ред.2003 року та Законом України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Копією технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 , виготовленого ОКП «Коломийське МБТІ», стверджується, що житловий будинок побудований в 1976 році, господарські будівлі та споруди побудовані в 1975, 1977, 1986, 1987, 1990 роках. Згідно Звіту житлового будинку з надвірними спорудами складеного ЕТВО «Придністров`я» на підставі договору № 68 від 21.03.2022 про вартість майна, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 становить 129 960 грн. За даним житловим будинком закріплені земельна ділянка площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що підтверджується довідкою № 19-46 виданою 28.03.2022 Сороківським старостинським округом Городенківської міської ради.

Із довідки № 19-40 виданої 15.02.2022 Сороківським старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що житловий будинок по АДРЕСА_2 належить до колгоспного двору.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Копією погосподарської книги Сороківської сільської ради за 1991-1995 роки підтверджєуться, що господарство, особовий рахунок № НОМЕР_4 по АДРЕСА_2 , головою якого є ОСОБА_3 відноситься до суспільної групи колгоспна, члени господарства: дружина ОСОБА_1 , 1948 р.н., дочка ОСОБА_4 , 1978 р.н.

Станом на 15.04.1991 по АДРЕСА_2 проживали і були зареєстровані: голова ОСОБА_3 , 1945 р.н., дружина ОСОБА_1 , 1948 р.н., дочка ОСОБА_4 , 1978 р.н., що підтверджується довідками № 19-42 виданої 24.03.2022 та № 19-47 виданої 28.03.2022 Сороківським старостинським округом Городенківської міської ради.

Із довідки № 19-44 виданої 28.03.2022 Сороківським старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що в житловму будинку по АДРЕСА_2 станом на 01.03.2022 проживає голова ОСОБА_1 , 1948 р.н.

Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22.12.1995 року, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Як вбачається із матеріалів справи на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві по АДРЕСА_2 проживали: голова двору ОСОБА_3 , дружина ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_4 , які набули право спільної сумісної власності на дане будинковолодіння, то їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/3 частині. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 1 статті 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог за первісним позовом та за зустрічним позовом, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають до часткового задоволення, а саме за позивачем ОСОБА_1 слід визнати право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 , зокрема: 1/3 частка, яка належала померлому чоловікові позивача ОСОБА_3 та 1/3 частка, яка належить позивачу, як члену колишнього колгоспного двору. В іншій частині позову слід відмовити у зв`язку з тим, що позивач, як член колишнього колгоспного двору. якій належить 1/3 частка в даному господарстві, приймає спадщину за законом на належне померлому ОСОБА_3 майно, якому належить 1/3 частка в спадковому житловому будинку, який відносився до колгоспного двору, головою якого померлий був. Позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають до задоволення, оскільки позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 є членом колгоспного двору, та у відповідності до норм ЦК України для оформлення права власності на належне їм майно, їм необхідно визнати право власності на визначений розмір частки у приватній спільній сумісній власності, а саме у вищевказаному житловому будинку, який відносився до колгоспного двору.

При винесенні рішення судом враховується і те, що на даний час відповідно до вимог Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області .

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316,317, 328, 355, 368, 370, 372, 1216, 1221,1223, 1258,1261, 1268-1270, 1296,1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 352,354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

В іншій частині позову відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Місце проживання сторін по справі:

ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_5 .

ОСОБА_2 АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_6 .

Суддя: Гайдич Р. М.