Справа № 191/43/22
Провадження № 2/191/21/22
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2022 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді Твердохліб А.В.

за участю секретаря - Яришевої Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник, адвокат Забродній Євген Олександрович до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

10.01.2022 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Забродній Є.О. звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що сторони по справі мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

30.04.2013 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист по справі № 191/680/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 600,00 грн. щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення донькою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Також рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.04.2019 року у справі № 191/3847/18 було збільшено розмір стягнених з ОСОБА_1 аліментів і стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.
Далі, у позивача в іншому шлюбі народилась донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю дитини зазначено ОСОБА_6 .
За судовим наказом Чернігівського районного суду Запорізької області від 23.09.2021 року по справі № 329/857/21 з позивача на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 16.09.2021, до досягнення дитиною повноліття. Тобто з 16.09.2021 з позивача утримується 50% його щомісячного заробітку (доходу) на стягнення аліментів.
Позивач вказує, що наразі перебуває в скрутному матеріальному положенні, сплачує аліменти на двох неповнолітніх дітей, а також утримує свою матір, яка є інвалідом 3 групи.
Крім того, позивач вказує, що с.Довге, Бердянського району Запорізької області, де він зареєстрований та проживав, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації було окуповане збройними формуваннями Російської Федерації та станом на поточну дату перебуває в окупації, тому він вимушений винаймати житло та сплачувати орендну плату та комунальні послуги.
У зв`язку із викладеним, позивач просить зменшити розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , з 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Представник позивача до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про дату та час проведення судового засідання.
Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку.
Згідно копії виконавчого листа, виданого 30.04.2013 року на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.04.2013 року, з ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 600,00 грн. щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення донькою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Белічковою А.С. 17.03.2016 року було відкрито виконавче провадження ВП № 50526270 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 191/680/13-ц, виданого 30.04.2013 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області.
Згідно копії виконавчого листа, виданого 14.06.2019 року на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.04.2019 року, було збільшено розмір стягнених з ОСОБА_1 аліментів та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.
Згідно копії свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до копії судового наказу, виданого 23.09.2021 року Чернігівським районним судом Запорізької області вбачається, що з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 16.09.2021, до досягнення дитиною повноліття.
Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 091527, виданою Токмацькою МСЕК 05.11.2020 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є матір`ю позивача, останній було встановлено третю групу інвалідності. Інвалідність встановлена безстроково. Рекомендаційні заходи щодо відновлення працездатності: стаціонарне лікування та домашній нагляд.
Відповідно до відповіді на запит від 15.09.202 року, номер запиту 0801-2022-0002803 щодо джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи за період з 1 кварталу 2022 року по 2 квартал 2022 року, вбачається, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та має грошове забезпечення на загальну суму 476956,86 грн. за вищевказаний період.
Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.
Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3ст. 51 Конституції України).
У відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
Як передбачено ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Пунктом 17Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" N 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.
Згідно ч. 1ст. 191 СК України- аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
У відповідності до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати.
Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Виходячи зі змісту ст. ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.
У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.
Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.
Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України N 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
З зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При вирішенні даного спору суд приймає до уваги ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89, якою визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Також, згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Суд зазначає, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та примусове стягнення на її утримання аліментів, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки позивачем у порушення зазначених вище вимог закону, належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням другої дитини, а навпаки, як вбачається з матеріалів справи у позивача з моменту призначення аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дохід істотно збільшився, оскільки останній перебуває на військовій службі у лавах ЗСУ, а саме у військовій частині НОМЕР_2 , отримує стабільну, відносно високу заробітну плату, яка щомісяця збільшується, отже призводить і до поліпшення матеріального стану позивача, отже сплата аліментів у розмірі 1/4 не призведе до значного погіршення майнового стану, навіть враховуючи примусове стягнення з нього аліментів на утримання молодшої дитини.

Щодо інших доводів позивача про погіршення його майнового стану, суд зазначає наступне. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З наданих позивачем документів, не підтверджується той факт, що на його утримані перебуває мати, яка є інвалідом, також позивачем не надано жодного доказу щодо розміру витрат, які він несе на її лікування та утримання. Також позивач зазначає, що він вимушений винаймати житло та сплачувати орендну плату, але договір оренди житла, з переліком всіх відрахувань на оренду та сплату комунальних послуг у матеріалах справи відсутній.
Отже, доводів та доказів на підтвердження своїх вимог позивачем, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, суду надано не було.
Належних і допустимих доказів, які б підтверджували погіршення матеріального становища також не надано.
Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів суд виходить з того, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Судом, також, прийнято до уваги, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків.
Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем в позовній заяві, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов не підлягає задоволенню.
Таким чином, встановивши, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували зміну в бік погіршення матеріального становища на час його звернення до суду з позовними вимогами про зменшення розміру аліментів, суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про задоволення позову та зменшення розміру стягуваних аліментів, оскільки зменшення розміру аліментів суперечить інтересам дитини.

Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1ст. 192 СК України.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно д ост.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Та згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі відмови в позові на позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 259,265,268,273,354,355 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник, адвокат Забродній Євген Олександрович до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому рішення суду.
Суддя А. В. Твердохліб