ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1132/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №709/249/22 Категорія: 310020000 Кваша І.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу представник відповідача адвокат Ткаченко Сергій Анатолійович;

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Ткаченка Сергія Анатолійовича на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 27 червня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом та просить стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітньої дочки аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку і всіх доходів, але не менше встановленого законом мінімального розміру. Мотивує заяву тим, що рішенням суду стягнуто з відповідача аліменти на утримання їх двох дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів один з дітей досяг повноліття, тобто розмір аліментів зменшився у 2 рази і не відповідає нормам закону. На даний час розмір аліментів не задовольняє потреби дитини, мінімальний розмір яких у зв`язку зі змінами у законодавстві не може бути меншим за 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Значно зросли витрати за комунальними платежами, що є загальновідомою обставиною. Після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів значно змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, а відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає.

Зазначає, що їй відомо, що відповідач має стабільний і постійний заробіток, працює поліцейським в Золотоніському ВП ГУНП в Черкаській області.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 27 червня 2022 року позов задоволено.

Збільшено розмір аліментів, що на підставі рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 03 вересня 2013 року, стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/6 частини до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання чинності рішенням суду, і до досягнення нею повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в прибуток держави в сумі 992,40 грн.

Рішення суду обґрунтоване тим, що нести відповідальність по утриманню дитини повинні обоє батьків. Судом враховано, що відповідач має захворювання, пов`язане з проходженням служби в поліції, але інвалідність йому не встановлено, отже, відповідач є працездатним. На даний час на утриманні інших осіб відповідач не має, тому він разом з позивачем повинен у рівних частках нести матеріальну відповідальність за дитину.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник відповідача - адвокат Ткаченко Сергій Анатолійович подав апеляційну скаргу, та просить скасувати рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 27 червня 2022, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі вказує, що суд не прийняв до уваги заяви, повідомлення, пояснення ОСОБА_2 про те, що з 16 листопада 2013 року і по даний час він перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 і від цього шлюбу у них є син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вважає, що із відповідача повинні стягуватися аліменти на двох дітей у розмірі 1/3 частки (33 %) всіх видів доходу, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення повноліття, тобто по 1/6 частині на сина ОСОБА_6 та дочку ОСОБА_7 .

Стверджує, що за рішенням суду із відповідача на неповнолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_6 повинно стягуватися 50 % доходів відповідача, що порушує права ОСОБА_2 .

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що з 02 листопада 2002 року позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04 вересня 2013 року у справі №709/2334/13-ц.

Згідно зі свідоцтвом про народження (а.с. 7), сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Чорнобаївського районного суду від 03 вересня 2013 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини заробітку (всіх доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 9-10).

З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів один з дітей - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , досяг повноліття, тобто розмір аліментів зменшився у 2 рази.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 від 24 червня 2022 року №29261/20.25-43 вбачається, що з грудня 2022 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти в розмірі 1/6 частини доходів (а.с. 27).

Під час розгляду справи судом першої інстанції, відповідачем було надано довідку медичної (військово-лікарської) комісії №260 від 04 листопада 2019 року, в якій зазначено, що ОСОБА_2 має захворювання, пов`язане з проходженням служби в поліції. Вказано, що він придатний до служби в поліції, непридатний до служби на посаді поліцейського СРПП. За станом здоров`я протипоказана робота, пов`язана зі значними фізичними навантаженнями, переохолодженням (а.с. 20).

Згідно з випискою №528/199 неврологічного відділення лікарні (з поліклінікою) ДУ "ТМО МВС України по Черкаській області" ОСОБА_2 перебував на лікуванні з 12 березня 2019 року по 22 березня 2019 року (а.с. 21).

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Батьки повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для його нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»).

Обов`язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, враховуючи загальне правило, що батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття навіть у тому разі, коли виконання цього обов`язку може призвести до неповного задоволення їх власних матеріальних і духовних потреб.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із наявності підстав для збільшення розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої дочки сторін ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку зі зміною матеріального стану позивача. Так, у зв`язку із досягненням сином сторін ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повноліття, із відповідача припинилось стягнення аліментів на користь позивача на утримання сина.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що рішення суду про збільшення розміру аліментів, які стягуються із відповідача на утримання неповнолітньої дочки сторін, відповідає інтересам дитини та не порушує прав відповідача, оскільки він є працездатним та має можливість та обов`язок утримувати дитину.

Колегія суддів відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України не приймає додані до апеляційної скарги як докази документи, зокрема, щодо перебування відповідача у шлюбі із ОСОБА_9 та народження у останніх сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки відповідачем не надано доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Доказів стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання інших дітей, крім неповнолітньої дочки сторін ОСОБА_7 , матеріали справи не містять, тому твердження в апеляційній скарзі про те, що із відповідача повинні стягуватися аліменти на двох дітей у розмірі 1/3 частки (33 %) всіх видів доходу, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення повноліття, тобто по 1/6 частині на сина ОСОБА_6 та дочку ОСОБА_7 , а також про те, що за рішенням суду із відповідача на неповнолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_6 повинно стягуватися 50 % доходів відповідача, що порушує права ОСОБА_2 , є безпідставними.

Крім того, частиною 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим з урахуванням інтересів неповнолітньої дочки сторін, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Ткаченка Сергія Анатолійовича залишає без задоволення, а рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 27 червня 2022 року без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Ткаченка Сергія Анатолійовича залишити без задоволення.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 27 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді