Справа № 214/2386/22
2/214/3655/22
У Х В А Л А

Іменем України

10 жовтня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі позовну заяву ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_2 , до Комунального підприємства «Швидкісний трамвай», третя особа: виконуючий обов`язки директора комунального підприємства «Швидкісний трамвай» Богославський Андрій Вячеславович про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, суд

ВСТАНОВИВ:

До Саксаганського районного суду м. Кривого Рога Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до КП «Швидкісний трамвай», третя особа: виконуючий обов`язки директора К.П, «Швидкісний трамвай» Богославський А.В. яку уточнила, в якій просить: визнати протиправним та скасувати наказ, поновити на роботі.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Від представника позивача ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання, в якому останній просить: зупинити провадження у цивільній справі №521/2217/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до КП «Швидкісний трамвай», третя особа: виконуючий обов`язки директора КП «Швидкісний трамвай» Богославський А.В. про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити певні дії до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №130/3548/21 (провадження №61-4479св22).

В обґрунтування клопотання наведено наступне. Звертаючись до суду, позивачка просила визнати протиправним і скасувати наказ виконуючого обов`язки директора КП «Швидкісний трамвай» Богославського Андрія Вячеславовича номер 44-к від 03 лютого 2022 року про відсторонення ОСОБА_1 , зобов`язати КП «Швидкісний трамвай» поновити на роботі ОСОБА_1 шляхом допуску ОСОБА_1 до роботи на посаді черговий по станції «Мудрьона» служби експлуатації депо №2 КП «Швидкісний трамвай» та стягнути з КП «Швидкісний трамвай» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 2020 року ОСОБА_1 з 2020 року працювала черговим по станції «Мудрьона» служби експлуатації депо №2. Зазначала, що оскаржуваний наказ є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, виходячи з того, що наказ не встановлює та не передбачає, що діяльність перелічених в ній працівників може призвести до зараження працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, тому підстави для відсторонення, що передбачені в передбачених ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»; щеплення від гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-COV-2, не передбачено Календарем профілактичних щеплень, як єдиним нормативним актом, який встановлює види обов`язкових щеплень в Україні, в тому числі, і за епідемічними показниками; в порушення ст. 7 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» не було надано єдиним компетентним органом для встановлення факту ухилення - посадовою особою державної санітарно-епідеміологічної служби відповідного подання про усунення особи від роботи. Крім того, оскаржуваний наказ є протиправним, оскільки виданий за відсутності визначеного законом порядку відсторонення, оскільки ані ст. 46 КЗпП України, ані ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» не містить порядку для відсторонення працівників, які не щеплені проти С0VID-19; норма п. 41-6 постанови КМУ №1236, що містить вимогу про «взяття до відома» не містить імперативних приписів про порядок здійснення відсторонення працівників, а лише вказує на рекомендації до усвідомлення інформації, висловленої КМУ; норма ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» вимагає, щоб відсторонення відбувалося в порядку, встановленому законом, постанова КМУ №1236 законом не є та не може собою його підмінювати; Конституція України не визначає серед випадків обмеження права на працю, обмеження пов`язане із щепленням проти СОVID-19, встановлення такого обмеження підзаконним актом суперечить Конституції України, як це було встановлено рішенням Конституційного Суду України №10-р/2020 від 28.08.2020. Слід зауважити, що національне законодавство з питань відсторонення від роботи у зв`язку з ухиленням від профілактичних щеплень і запроваджене підзаконними актами регулювання відсторонення від роботи працівників, які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, нечіткі та суперечливі. Виключна правова проблема є такою, що впливає на застосування норм права в подібних та/або тотожних правовідносинах судами декількох юрисдикцій, у зв`язку із чим її не вирішення призведе до різного тлумачення чи застосування судами норм права й неоднакового вирішення спорів за тими ж фактичними обставинами та правовим регулюванням. Однак, тотожна справа є предметом розгляду у касаційному порядку в іншій справі № 130/3548/21 (провадження № 61-4479св22) про відсторонення від роботи працівника АТ «Укрзалізниця» з підстав відсутності щеплення від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2, яка згідно ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 серпня 2022 року передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Зокрема, в ухвалі Верховного Суду від 03 серпня 2022 року зазначено, що колегія суддів зобов`язана звернутися до використання повноважень ВП ВС задля забезпечення сталості та єдності судової практики щодо вирішення виключної правової проблеми, яка полягає в таких питаннях: чи є правомірним без ухвалення органом законодавчої влади відповідного закону, шляхом прийняття підзаконних актів, упровадження обмежень права на працю в Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженому наказом МОЗ України від 4 жовтня 2021 року № 2153, і постанові Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236, яке полягає у встановленні обов`язковості профілактичних щеплень проти COVID-19 для певних працівників та запровадженні спеціального порядку відсторонення від роботи працівників, які відмовились або ухилилися від профілактичних щеплень проти COVID-19; чи є порушенням вимоги рівності конституційних прав і дискримінаційним установлення додаткових обмежень у вказаному Переліку, що полягають в обов`язковості профілактичних щеплень проти COVID-19 для працівників центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; місцевих державних адміністрацій і їх структурних підрозділів; закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, зокрема спеціальних закладів, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти й наукових установ незалежно від типу та форми власності й установлення обов`язку в постанові №1236 керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій здійснювати відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників і державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена Переліком та які відмовляються або ухиляються від цього (враховуючи що, наприклад, на працівників юридичних осіб приватного права чи інших працівників такі обмеження не поширюються); чи є національне законодавство з питань відсторонення від роботи працівників, які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 (Закони України «Про захист населення від інфекційних хвороб», «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», Інструкція про порядок внесення подання про відсторонення осіб від роботи або іншої діяльності, зазначений вище Перелік та постанова №1236), таким, що дозволяє особі прогнозувати наслідки своєї поведінки, і яким чином мають застосовуватися норми цих правових актів з урахуванням того, що в них передбачено різне правове регулювання, яке суперечить Конституції України. Оскільки, справи цієї категорії переважно малозначні в силу закону, то рішення Великої Палати Верховного Суду за наслідкам вирішення цієї правової проблеми має стати орієнтиром при вирішенні подібних справ судами першої та апеляційної інстанцій. Пунктом 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України встановлено, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі у випадку, встановленому п. 10 ч. 1 ст. 252 цього Кодексу, зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку. За приписами ч. 4 ст. 252 ЦПК України з питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу. У справі, яка розглядається Саксаганським районним судом м. Кривий Ріг, та у справі, що передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, здійснюється перегляд судового рішення, ухваленого за наслідками подання позову про визнання незаконним і скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за вимушений прогул, з підстав відсутності щеплення проти COVID-19. Позивачі вважають, відповідні накази незаконними, такими, що підлягають скасуванню, бо вони суперечать вимогам ст. 19, ст. 22, ст. 28 Конституції України, ст. 46 КЗпП України.

Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Судом встановлено, що ухвалою від 3 серпня 2022 року у справі № 130/3548/21 (провадження № 61-4479св22) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду передав до Великої Палати ВС справу про відсторонення від роботи працівниці AT «Укрзалізниця» з підстав відсутності щеплення від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Згідно із п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України,- перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відтак, суд прийшов до висновку про зупинення провадження у справі, до закінчення розгляду іншої справи у подібних правовідносинах Великою Палатою Верховного Суду справи №130/3548/21 (провадження №61-4479св22).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 251, 253, 259-261, 353, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у справі №214/2386/22 за позовом ОСОБА_1 , поданої її представником ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Швидкісний трамвай», третя особа: виконуючий обов`язки директора комунального підприємства «Швидкісний трамвай» Богославський Андрій Вячеславович про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №130/3548/21 (провадження №61-4479св22).

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя : В.М. Прасолов