Провадження № 2/127/4304/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

07.11.2022 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участю секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей в особі виконавчого комітету Вінницької міської ради, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у вересні 2021 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей в особі виконавчого комітету Вінницької міської ради, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини.

Позов мотивовано тим, що в листопаді 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли стосунки, які в подальшому призвели до інтимної близькості, а вже з березня 2015 року останні почали проживати однією сім`єю, але без реєстрації шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у період спільного проживання сторін у фактичних шлюбних відносинах у них народилась дочка ОСОБА_3 , народження якої зареєстровано відповідачем на підставі ч. 1 ст. 135 СК України та у свідоцтві про народження дитини батьком дитини зазначений ОСОБА_4 (по батькові невідомо).

07.12.2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припинили проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу, перестали підтримувати будь - які сімейні стосунки

Позивач зазначає, що незважаючи на те, що вони почали проживати окремо, позивач постійно спілкувався з дочкою, приймав активну участь у її вихованні, забезпечував матеріально, намагався проводити з дочкою увесь вільний від роботи час.

Однак, починаючи 30.07.2021 року відповідач чинить позивачу перешкоди у побаченні та вільному спілкуванні з дочкою, лише зрідка, в зручний для відповідача час, дозволяє йому нетривалі побачення з дочкою і лише в її присутності чи в присутності її батьків.

У зв`язку з вищенаведеним позивач звернувся до суду та просив визнати ОСОБА_1 батьком дитини ОСОБА_3 ; внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), а саме: виключити відомості про попереднього батька дитини - ОСОБА_5 ; в графі «батько» заміст ОСОБА_6 вказати ОСОБА_1 ; ім`я, дату та місце народження дитини залишити без змін та видати нове свідоцтво про народження.

Позивач в ході судового розгляду позов підтримав в повному обсязі.

Представник Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) надав суду заяву про розгляд справи без участі представника. При розгляді справи покладається на розсуд суду.

Представник Служби у справах дітей в особі виконавчого комітету Вінницької міської ради надала суду заяву про розгляд справи без її участі, при винесенні рішення по справі просить врахувати та захистити права дитини.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не з`являлась, однак періодично надавала суду заяву про відкладення розгляду справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною. Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів. Суд враховує, що дана справа перебуває у провадженні суду з вересня 2021 року, тобто майже 14 місяців. Відповідач не скористався правом подати відзив на позовну заяву, клопотань про витребування чи долучення до матеріалів справи будь-яких додаткових доказів від нього також не надходило. Суд вважає, що поведінка відповідача зумовлює затягування строків судового розгляду, вирішення справи по суті.

Нормами ЦПК України, встановлено, що суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті (ч. 2 ст. 210 ЦПК України), судом вжиті всі заходи щодо розгляду справи та повідомлення учасників судового розгляду, суд приходить до висновку про умисне затягування розглядом справи та неявки в судові засідання без поважних причин відповідачів.

Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи зазначене вище та положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України і ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, щодо актового запису про народження № 0 від 20.10.2021 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3 у м. Вінниці, відомості про батька ОСОБА_6 , громадянин України; відомості про матір ОСОБА_2 , громадянка України.

Згідно клопотання експерта № СЕ-19/102-21/18115-БД від 23.12.2021 року для проведення молекулярно-генетичної експертизи необхідно було забезпечити явку позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 та дитину ОСОБА_3 в експертну установу на 13.01.2022 року з 10 до 11 години для відбору експериментальних зразків. Копію зазначеного клопотання експерта позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 було направлено повідомленням.

Відповідач ОСОБА_2 13.01.2022 року в експертну установу не з`явилась.

З клопотання експерта № СЕ-19/102-21/18115-БД від 14.01.2022 року вбачається, що 13.01.2022 року для відбору експериментальних зразків до Вінницького НДЕКЦ МВС з`явився ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явились. Відбір зразків відкладено на 07.02.2022 року з 10 до 11 години.

Копію зазначеного клопотання експерта відповідачу ОСОБА_2 було направлено повідомленням за її адресою. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу 04.02.2022 року конверт повернувся на адресу суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Згідно повідомлення Вінницького НДЕКЦ МВС України про неможливість проведення експертизи № СЕ-19/102-21/18115-БД від 07.02.2022 року, 07.02.2022 року для відбору експериментальних зразків до Вінницького НДЕКЦ МВС з`явився ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явились. Відповідно до ч. 8 ст. 72 ЦПК України експертною установою повідомлено про неможливість проведення експертизи.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила що вона з позивачем є сусідами. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заселилися в квартиру, коли їх дочка ОСОБА_8 ще була маленькою. Не раз бачила як вони разом із дитиною прогулювалися. Свідок ОСОБА_7 підтверджує той факт, що сторони жили як сім`я.

В матеріалах справи наявні фотознімки, на яких є зображення позивача і з дитиною, а також відповідача і з дитиною.

Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

За приписами ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК України зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

Так, законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 9 вказаної вище постанови Верховного Суду України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року (справа № 399/1029/15-ц) зазначено, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Сторона відповідача ОСОБА_2 не довела неможливості явки відповідача до експертної установи для забору біологічного матеріалу для проведення генетичної експертизи, що свідчить про її небажання отримати результат експертизи.

У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року (справа № 760/3977/15-ц) зазначено, що висновок судово-генетичної експертизи не є єдиним доказом походження дитини від певної особи, такий факт може бути доведено й іншими доказами.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/2, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Отже, судом встановлено, що відповідач, який був належно повідомлений про дату, час та місце проведення призначеної судом судово-біологічно (генетичної) експертизи (забору біологічного матеріалу), до експертної установи двічі не з`явилась, що свідчить про її ухилення від проведення зазначеної судової експертизи (надання необхідних матеріалів для проведення експертизи).

Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Отже, саме в інтересах дитини знати свого батька, а також отримувати від нього піклування та мати можливість на спілкування з ним.

Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява N 39948/06 від 18 грудня 2008 року) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції (рішення у справі «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року).

Враховуючи викладене і те, що для сторони позивача проведення генетичної експертизи мало важливе значення, відповідач ОСОБА_2 ухилилась від подання експертам необхідних матеріалів, а без них провести експертизу неможливо, суд відповідно до ст. 109 ЦПК України вважає можливим визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, тобто, те, що позивач ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_9 , тому позовні вимоги про визнання його батьківства підлягають задоволенню.

Як вказувалося, в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

У відповідності до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Відповідно до п. 2.16.4. Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статті 126 СК України або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання батьківства ОСОБА_1 щодо дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженої ОСОБА_2 , підлягають й задоволенню вимоги щодо виключення з актового запису про народження дитини відомості про ОСОБА_5 , як батька.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 128, 129, 134 СК України, ст. ст. 4, 12, 81, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей в особі виконавчого комітету Вінницької міської ради, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: м. Вінниця, Вінницька область, Україна.

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), а саме: виключити відомості про попереднього батька дитини - ОСОБА_5 ; в графі «батько» замість ОСОБА_6 вказати ОСОБА_1 ; ім`я, дату та місце народження дитини залишити без змін та видати нове свідоцтво про народження.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Вінницьким міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складення рішення апеляційної скарги. Якщо позивачу повне рішення не було вручено у день його складення, він має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей в особі виконавчого комітету Вінницької міської ради, місцезнаходження: вул. Соборна, 50, м. Вінниця, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 03084813.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), місцезнаходження: вул. Замостянська, 26, м. Вінниця, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 25497415.

Суддя