Р І Ш Е Н Н Я№ 127/22275/21

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2022 р. м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Медяної Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Мутовкіної В.І.,

представника позивача ОСОБА_1 , у своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 - адвоката Пунько І.В.

представника відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката Люлика Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко Володимир Борисович, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування запису про реєстрацію права власності,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко Володимир Борисович, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 23.07.2010 Відділом РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі народилася спільна донька - ОСОБА_2 .

22.11.2017 шлюб розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області (справа №127/22444/17).

Проте після розірвання шлюбу між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 збереглись приязні та довірливі відносини. ОСОБА_3 допомагав позивачу вирішувати побутові питання, безперешкодно спілкувався з дитиною.

Згодом позивач ОСОБА_1 , вирішила придбати для себе та доньки житло. Відповідач ОСОБА_3 допомагав позивачу в пошуку будинку, оскільки у них були добрі відносини.

На момент придбання будинку ОСОБА_1 беззаперечно довіряла своєму колишньому чоловіку та батьку їхньої спільної дитини, тому 10.03.2020 видала довіреність на ім`я ОСОБА_3 , посвідчену приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б., зареєстровану в реєстрі за №2039.

Згідно зазначеної вище довіреності, 12.03.2020 було укладено договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б., про що здійснено запис про право власності в Державному реєстрі прав на нерухоме майно.

Відповідно до вказаного договору, ОСОБА_1 придбала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 211,2 кв.м., житлова площа 97,6 кв.м. Зазначений будинок було придбано за 1 442 300 грн.

При цьому, оскільки земельна ділянка, на якій розташовано придбаний будинок не була належним чином оформлена, ОСОБА_3 запевнив, що допоможе їй в оформленні усіх потрібних документів.

В травні 2021 ОСОБА_3 повідомив позивачу, що для реєстрації права власності на земельну ділянку їй потрібно надати державному реєстратору оригінал договору купівлі-продажу будинку. Оскільки позивач довіряла ОСОБА_3 , вона надала йому відповідні документи.

16.06.2021 ОСОБА_3 приїхав за місцем проживання позивача та її доньки, за адресою: АДРЕСА_1 , та повідомив, шо вона вже не є власницею даного будинку і їй з дитиною слід збирати речі.

В той же день позивач звернулась до приватного нотаріуса Лукашенко В.Б., який повідомив, що дійсно ОСОБА_3 15.06.2021 діючи від її імені на підставі довіреності від 10.03.2020 відчужив належне їй майно, а саме: житловий будинок та земельну ділянку.

16.06.2020 ОСОБА_1 подала нотаріусу заяву про скасування довіреності.

Позивач вказує, що згідно договорів купівлі-продажу, будинок та земельна ділянка були продані за нижчою ціною, ніж було куплено позивачем. Жодних грошових коштів за продане майно позивач не отримала. Крім того, покупцем у вказаних договорах купівлі продажу будинку та земельної ділянки виступає ОСОБА_4 , який є батьком теперішньої дружини ОСОБА_3 .

З огляду на вищевказане, позивач вважає, що договори купівлі-продажу землі та будинку слід визнати недійсним, скільки вони були вчинені внаслідок зловмисної домовленості ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Крім того, позивач взагалі не мала наміру продавати вказане майно, через що ОСОБА_3 , діяв всупереч її інтересів.

Одночасно позивач наголошує, що своїми діями ОСОБА_3 порушив права дитини ОСОБА_2 , що проживала у вказаному будинку.

З огляду на викладене позивач просить позов задовольнити та визнати вказані договори купівлі-продажу будинку та земельної ділянки недійсними.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.09.2021 відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Надано строк відповідачам для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзив та відповідачу на подання заперечення.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Никитюк О.І. надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував твердження про наявність у діях ОСОБА_3 ознак зловмисної домовленості, зазначав, що ОСОБА_3 діяв правомірно, в межах повноважень, зазначених у довіреності, без їх перевищення. Через це просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Пунько І.В. подала до суду заяву про зміну предмету позову у якому просила визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , укладеного 15.06.2021 між ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 , зареєстрованого в реєстрі за № 4322, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В.Б.; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер :02:009:0087, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , укладеного 15.06.2021 між ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , зареєстрованого в реєстрі за № 4323, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В.Б.; скасувати запис про реєстрацію права власності 42518254 від 15.06.2021, внесений на підставі рішення приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко Володимира Борисовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 58766011 від 15.06.2021, відповідно до якого зареєстровано право приватної власності на житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 211,2 кв.м., житлова площа 97,6 кв.м., розташований за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту 1) за фізичною особою ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ); скасувати запис про реєстрацію права власності 42518320 від 15.06.2021, внесений на підставі рішення приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко Володимира Борисовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 58766011 від 15.06.2021, відповідно до якого зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:009:0087, площею 0,0505 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту 101) за фізичною особою ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Ухвалою суду дану заяву прийнято до розгляду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області клопотання представника позивача адвоката Пунько І.В. про витребування доказів було задоволено. Витребувано з відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (21009, м. Вінниця, вул. Замостянська, 26) актовий запис про народження ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ); витребувано у приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка Володимира Борисовича - завірені копії документів, що надавались сторонами договору, складались та перевірялись нотаріусом під час посвідчення:договір купівлі-продажу будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , укладеного 15 червня 2021 року між ОСОБА_3 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , зареєстрованого в реєстрі за № 4322, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б.; договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер :02:009:0087, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , укладений 15 червня 2021 року між ОСОБА_3 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 , зареєстрованого в реєстрі за № 4323, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області клопотання представника позивача адвоката Пунько І.В. про витребування доказів було задоволено. Витребувано у Липовецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) копію актового запису про народження №6 від 03.04.1997 складеного виконавчим комітетом Расошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також інформацію про всі зміни прізвища ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 у своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 - адвокат Пунько І.В. вимоги позовної заяви підтримала, просила суд їх задовольнити, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та заяві про зміну предмету позову.

Представник відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвокат Люлик Р.І. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення вимог позовної заяви, заяви про зміну пердмету позову, оскільки позивачем не доведено наявність зловмосної домовленості між відповідачами. Крім того, твердження позивача про те, що майно було продано за заниженою ціною, тобто нижче ринкової вартості, не відповідає дійсності, оскільки відповідно до норм чинного законодавства сторони при укладенні договору є вільними у визначенні ціни.

Представник третьої особи Служби в справах дітей Вінницької міської ради Бойко М.П. в судове засідання не з`явилась, натомість надала заяву у якій просила розгляд справи провести у її відсутність, при прийняті рішення просить врахувати та захистити права та інтереси малолітньої дитини.

Третя особа - приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б., в судове засідання не з`явився, натомість нанад заяву у якій просив розгляд справи провести у його відсутність, в яких він вказує, що позовну заяву не визнає в повному обсязі, оскільки договори купівлі-продажу будинку та земельної ділянки було укладено на підстав чинної довіреності, недійсності якої не доведено. Укладення вказаних договорів було здійснено без порушень вимог чинного законодавства.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 23.07.2010 Відділом РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який 22.11.2017 розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області (справі №127/22444/17). (а.с. 10 т.1)

ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі народилася спільна донька - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , видане повторно 01.04.2016 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області. (а.с. 11 т.1)

10.03.2020 ОСОБА_1 видала довіреність на ім`я ОСОБА_3 , посвідчену приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б., зареєстровану в реєстрі за №2039. Даною довіреністю вказано, ОСОБА_1 , крім іншого, вповноважує ОСОБА_3 на представництво, в тому числі з питань придбання на її ім`я, відчуження, здачі в оренду, передачу у заставу з метою забезпечення її зобов`язань, прийняття в дар, а також вчинення будь-яких дій щодо належного їй нерухомого та рухомого майна, з правом прописки (постановки на облік) та виписки (зняття з обліку) будь-яких осіб, визначаючи в усіх випадках суми, терміни та інші умови на власний розсуд; реєструвати право власності, отримувати, набувати належне їй майно, цінні папери, включаючи грошові суми, соціальні виплати, будь-які документи, розпоряджатися належними їй рахунками, коштами та цінними паперами, укладати всі дозволені законом правочини цивільно-правового характеру. (а.с. 13 т.1)

12.03.2020 було укладено договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б., зареєстрований в реєстрі за №2094. Згідно вказаного договору, ОСОБА_7 - Продавець та ОСОБА_1 -Покупець по довіреності якої діє представник ОСОБА_3 - Представник покупця, уклали договір про таке: продавець предав у власність - продав покуцю, а покупець прийняв у власність - купив житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , загальною площею 211,2 кв.м., житлова площа 97,6 кв.м. Зазначений будинок було придбано за 1 442 300 грн. (а.с.14 т.1)

Право власності ОСОБА_1 на вказаний вище будинок було зареєстровано 12.03.2020, запис про право власності №35902200, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №203856026 від 12.03.2020. (а.с.15 т.1)

Право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0505 га, кадастровий №:02:009:0087 було зареєстровано 01.06.2020, запис про право власності №42266344, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №260142363 від 06.06.2021 (а.с.16 т.1)

Відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 15.06.2021, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б., зареєстрований в реєстрі за №4322, ОСОБА_1 - Продавець по довіреності якої діє представник ОСОБА_3 - Представник продавця уклали договір про те, що продавець предав у власність - продав покуцю, а Покупець - ОСОБА_4 прийняв у власність - купив житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 за 850 000 грн. (а.с.18 т.1)

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №288457348 від 04.12.2021, право власності ОСОБА_4 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , загальною площею 211,2 кв.м., житлова площа 97,6 кв.м було зареєстровано 15.06.2021, запис про право власності №42518254.(а.с.117-118 т.1)

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.06.2021, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б., зареєстрований в реєстрі за №4323 ОСОБА_1 -Продавець по довіреності якої діє представник ОСОБА_3 - Представник продавця уклали договір про те, що продавець предав у власність - продав Покуцю ОСОБА_4 , а покупець прийняв у власність - купив земельну ділянку площею 0,0505 га, кадастровий №:02:009:0087 за адресою: АДРЕСА_1 за 91 000 грн. (а.с.19 т.1)

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №288457348 від 04.12.2021, право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,0505 га, кадастровий №:02:009:0087 зареєстровано 15.06.2021, запис про право власності №42518320.(а.с.115 т.1)

16.06.2021 ОСОБА_1 подала приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. заяву про скасування довіреності №2039 від 10.03.2022. Згідно витягу про реєстрацію в єдиному реєстрі довіреностей від 16.06.2021 вказану довіреність було припинено. (а.с. 17 т.1)

Згідно зі звітом про оцінку нерухомого майна, виконаного ФОП ОСОБА_8 , ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 0,0505 га, кадастровий №:02:009:0087 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд становить 3 288 756 грн. без ПДВ на дату оцінки, тобто на 22.07.2022. (а.с.20-44 т.1)

Відповідно до виписки по картці Monobank/Universal Bank від 04.01.2022 по картці № НОМЕР_3 рахунок № НОМЕР_4 за період з 01.05.2021 по 01.07.2021, ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 850 000 грн. та 91 000 грн. не отримувала. (а.с.142 т.1)

З відповіді на запит вбвчаєтьося, що ТОВ «Інтернет-реклама РІА» №17/01/2022-1 від 17.01.2022, оголошення про продаж будинку та/або земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 на сайті DOM.RIA виявлено не було. (а.с.159 т.1)

Згідно з відповіддю Липовецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області від 22.02.2022 №208/21.9-32, щодо зміни призвища ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлено: актовий запис про шлюб №1925 від 20.10.2020, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до копії запису акту про народження №6 від 03.04.1997, ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.174 т.1)

Відповідно до частин другої та третьої статті 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких, суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення, суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до положень ст. ст.12, 13, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд, тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Водночас, у силу приписів статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується.

Обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Главою 17 ЦК України унормовано правовідносини представництва при здійсненні правочинів.

Згідно з частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Отже, односторонній правочин є дією однієї сторони, яка створює обов`язки лише для особи, яка видала довіреність. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє (частини перша, друга статті 238 ЦК України).

Юридична сила довіреності не залежить від отримання згоди на її видачу з боку представника. Повноваження виникає незалежно від згоди останнього, а правильно оформлена довіреність дійсна у будь-якому разі, тому що повноваження, яке виникає у представника, не зачіпає його майнових або особистих немайнових прав. Інша річ, що здійснення цього повноваження залежить від представника, бо він сам вирішує, чи використати довіреність для здійснення діяльності на користь іншої особи (довірителя), чи відмовитися від неї. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17 березня 2021 року у справі № 360/1742/18 (провадження № 61-16849св19).

За своєю правовою природою довіреністю є односторонній правочин, що укладається у вигляді письмового документа, у якому визначаються повноваження представника. Довіреність свідчить про надання представнику від імені довірителя відповідних повноважень стосовно вчинення правочину, стороною якого є третя особа.

Верховний Суд у постанові від 25 вересня 2019 року у справі № 727/3501/16-ц (провадження № 61-30020св18) дійшов висновків, що правочин завжди має вчинятися в інтересах сторони, яку представляють. З метою забезпечення інтересів цієї особи представнику заборонено вчиняти представницький правочин у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є. При цьому, словосполучення «у своїх інтересах» необхідно розуміти таким чином, що представник не може вчиняти від імені особи, яку він представляє, правочин щодо себе особисто (тобто бути стороною цього правочину) або іншим шляхом на шкоду інтересам довірителя, у тому числі на користь інших осіб, включаючи і тих, представником яких він одночасно є.

Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Головним елементом правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тобто основним юридичним фактом, що підлягає встановленню судами, є дійсна спрямованість волі сторін на укладення договору.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з частиною першою статті 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

За змістом зазначеної правової норми необхідними ознаками правочину, вчиненного в результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою є: 1) наявність умисного зговору між представником потерпілої сторони правочину і другої сторони з метою отримання власної або обопільної вигоди; 2) виникнення негативних наслідків для довірителя та незгода його з такими наслідками; 3) дії представника здійснюються в межах наданих йому повноважень.

Для задоволення позовних вимог за статтею 232 ЦК України необхідно на підставі доказів встановити, що представник за правочином вступив у зловмисну домовленість із другою стороною і діє при цьому у власних інтересах або в інтересах інших осіб, а не в інтересах особи, яку представляє.

Доведеність факту вчинення правочину внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, полягає у тому, що такий договір може бути визнаний недійсним із зазначених підстав у тому разі, якщо буде встановлено, що третя особа - контрагент за договором, діяв за домовленістю із представником сторони оспорюваного правочину, внаслідок такої домовленості оспорюваний договір укладено на таких умовах, які не відповідають волі довірителя; умови договору, укладеного представником, очевидно, є невигідними для довірителя, а вигоду отримує тільки сторона - контрагент.

Суд зазначає, що позивач не надала доказів про те, що в діях її представника - ОСОБА_3 був умисел щодо зловмисної домовленості з ОСОБА_4 , внаслідок такої домовленості оспорювані договори укладені на таких умовах, які не відповідають волі довірителя, умови договору, укладеного представником, очевидно, є невигідними для довірителя, а також існує причинний зв`язок поміж зловмисною домовленістю і несприятливими наслідками.

Твердження позивача про те, що ОСОБА_4 , який є батьком ОСОБА_6 , що є дружиною ОСОБА_3 , може свідчити про наявність зловмисної змови та підставою для визнання правочинів недійсними суд оцінює критично, оскільки Верховний Суд у своїй постанові від 24.02.2022 по справі № 161/20878/19 висловив свою правову позицію про те, що укладення договору купівлі-продажу, в ситуації коли від імені продавця діє її чоловік, а покупцем - мати відповідача, саме по собі не свідчить, що мала місце зловмисна домовленість представника із іншою стороною - покупцем.

З цього випливає, що сам факт родинних відносин між представником продавця та покупцем, сам по собі, не означає наявність зловмисної домовленості.

Щодо твердження, що майно позивача було продано по заниженій ціні, суд дане твердження сприймає критично з огляду на наступне.

Судом встановлено, що за довіреністю від 10.03.2020 року ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_3 на представництво, в тому числі з питань придбання на її ім`я, відчуження, здачі в оренду, передачу у заставу з метою забезпечення її зобов`язань, прийняття в дар, а також вчинення будь-яких дій щодо належного їй нерухомого та рухомого майна, з правом прописки (постановки на облік) та виписки (зняття з обліку) будь-яких осіб, визначаючи в усіх випадках суми, терміни та інші умови на власний розсуд; реєструвати право власності, отримувати, набувати належне їй майно, цінні папери, включаючи грошові суми, соціальні виплати, будь-які документи, розпоряджатися належними їй рахунками, коштами та цінними паперами, укладати всі дозволені законом правочини цивільно-правового характеру.

Вказана довіреність на момент укладання договорів купівлі-продажу будинку та земельної ділянки була дійсною та не була припинена.

Отже, ОСОБА_3 був наділений правом самостійно визначати ціну відчужуваного майна.

Верховний Суд у своїй постанові від 03.02.2021 по справі № 621/2173/16 зазначив, що само по собі відчуження повіреним нерухомого майна за ціною нижче ринкової не свідчить про перевищення ним своїх повноважень.

Крім того, суд критично оцінює доводи позивача про те, що відсутність наміру продати належне їй майно підтверджується тим, що вона не розміщувала оголошення про продаж майна на сайті DOM.RIA.

Відсутність оголошення не є належним та допустим доказом відсутності волі позивача на продаж належного їй майна, оскільки нормами чинного законодавства не встановлено заборони на вільний вибір контрагента поза розміщенням оголошення про продаж майна, а також не встановлено порядку пошуку такого контрагента. Крім того, суд вказує, що позивачем було надано докази відсутності оголошення лише на сайті DOM.RIA. Доказів відсутності оголошення на інших подібних сайтах суду надано не було.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Щодо твердження позивача про те, що вона не отримала гроші від продажу будинку, суд зазначає наступне.

Згідно з договором купівлі-продажу будинку від 15.06.2021, ОСОБА_1 , далі "Продавець" по довіреності якої діє ОСОБА_3 , далі "Представник Продавця".

Відповідно до п.3 вказаного вище договору купівлі-продажу будинку від 15.06.2021: "Ми, сторони, стверджуємо, що продаж цей за домовленістю сторін вчинено за 850 000 (вісімсот п`ятдесят тисяч) гривень. Вказану суму Продавець отримав від Покупця до підписання цього Договору". Отже, як вбачається з зазначеного, грошові кошти отримав продавець - ОСОБА_1 , а не представник продавця - ОСОБА_3 .

Відповідно до п.4 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.06.2021, Сторони стверджують, що продаж цей за домовленістю сторін вчинено за 91 000 грн. Продавець в особі Представника одержав вказану суму від покупця до підписання цього договору.

Суд зазначає, що виписка по картковому рахунку позивача, в якій не зафіксовано факт надходження вказаних вище грошових сум, не є достатнім доказом по справі, оскільки грошові кошти могли бути перераховані на інший рахунок, або передані у вигляді готівки.

Крім того, позивачем не було доведено, що укладенням договорів купівлі-продажу будинку та земельної ділянки було порушено її права, та права малолітньої ОСОБА_2 . Твердження позивача про те, що вказаними правочинами було порушено їх право на житло суд сприймає критично, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як зазначено позивачем у позові зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , отже мають право проживати за вказаною адресою. Доказів того, що позивач і дитина були зареєстровані в будинку АДРЕСА_1 суду надано не було.

З огляду на викладене, суд, встановивши, що позивачкою було добровільно видано довіреність, якою вона уповноважила відповідача ОСОБА_3 на розпорядження будь-яким належним їй нерухомим майном, визначаючи в усіх випадках суми, терміни та інші умови на власний розсуд; реєструвати право власності, а також враховуючи, що нею не доведено зловмисної домовленості між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , дійшов висновку про те, що позивач не довела, що оспорювані договори купівлі-продажу укладені її представником ОСОБА_3 на невигідних для неї умовах і такі договори суперечить її інтересам та інтересам ОСОБА_2 .

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивач, аргументуючи позов протиправним відчуженням належного їй майна, вчиненого внаслідок зловмисної змови та яке нанесло шкоду її інтересам та інтересам її дитини, не звернулася з відповідною заявою до правоохоронних органів з метою відкриття кримінального провадження по факту вчинення вказаних вище дій.

Отже, виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що оспорюваний договір купівлі-продажу від 15.06.2021 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В.Б., зареєстрований в реєстрі за №4322, та договір купівлі-продажу земельної ділянки від 15.06.2021, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В.Б., зареєстрований в реєстрі за №4323 площею 0,0505 га, кадастровий №:02:009:0087 за адресою: АДРЕСА_1 , були вчинені внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони - ОСОБА_3 з другою стороною - ОСОБА_4 , а тому позов не підлягає задоволеню.

Оскільки договори купівлі-продажу будинку та земельної ділянки не було визнано недійсними, то позовні вимоги позивача про скасування записів про реєстрацію права власності на вказане майно також не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову було відмовлено, відсутні підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 18, 19, 42, 76, 77, 80 81, 82, 89, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 203, 204, 215, 232, 238, 244 ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко Володимир Борисович, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування запису про реєстрацію права власності - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ;

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ;

третя особа служба у справах дітей Вінницької міської ради, , місце знаходження: м. Вінниця, вул. Соборна, 50, кімн.401.

Суддя: