РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

17 листопада 2022 року

Справа №451/598/22
Провадження № 2/451/369/22

Радехівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Патинок О.П.

секретаря судового засідання Ференс І.І.

Справа № 451/598/22

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення процентів за договором позики, -

встановив:

29.06.2022 позивач ОСОБА_1 звернувся до Радехівського районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення процентів за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 30.06.2010 між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_2 позичив у позивача 205 000 доларів США та 60 000 євро із зобов`язанням виплачувати 12 відсотків річних від позиченої суми. Факт укладення договору позики підтверджується розписками від 30.06.2010 та від 05.10.2011, які власноручно складені ОСОБА_2 . У зв`язку із тим, що ОСОБА_2 не виконував своїх зобов`язань за договором позики, він змушений був звернутися до Франківського районного суду м. Львова із позовом про стягнення суми позики з урахуванням відсотків. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 01.04.2013 позов задоволено повністю і стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача з урахуванням 12% річних заборгованість у розмірі 244 350 доларів США та 71400 євро. ОСОБА_2 не виконував рішення сулу ні в добровільному ні в примусовому порядку, тому рішенням Франківського районного суду м. Львова від. 20.06.2014 з відповідача стягнуто на користь позивача проценти за договором позики у розмірі 24 600 доларів США та 7200 євро за період з 01.04.2013 по 31.03.2014; рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 17.06.2015 з відповідача стягнуто на користь позивача проценти за договором позики у розмірі 24 600 доларів США та 7200 євро за період з 01.04.2014 по 31.03.2015; рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 20.08.2019 з відповідача стягнуто на користь позивача проценти за договором позики у розмірі 98400 доларів США та 28800 євро за період з 01.04.2015 по 31.03.2019; рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 22.04.2021 з відповідача стягнуто на користь позивача проценти за договором позики у розмірі 49200 доларів США та 14400 євро за період з 01.04.2019 по 31.03.2021. У відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває зведене виконавче провадження №51502370 про стягнення коштів із ОСОБА_2 . Згідно з офіційною інформацією заступника начальника управляння забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 16.06.2022 №6269/03.1-25/20100, станом на 16.06.2022 згадані виконавчі документи перебувають на примусовому виконанні, заборгованість боржником ОСОБА_2 не погашена. Розрахунковим періодом для нарахування процентів щодо 205 000 доларів США та обґрунтованим розрахунком суми, що стягується є: 01.04.2021 31.03.2022 12 місяці 1 рік. 205 000 доларів *12 %:100% *1 рік = 24600 доларів США. Розрахунковим періодом для нарахування процентів щодо 60000євро є 01.04.2-21-31.03.2022=12 місяців=1 рік; 60000*12%річних:100%*1 рік=72000 євро. Просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 , проценти за договором позики від 30.06.2010 за період 01.04.2021 по 31.03.2022 в розмірі 24600 доларів США та 7200 євро.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.06.2022 вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П.

14.07.2022 надійшла відповідь з ВАДР ГУ ДМС України у Львівській області щодо зареєстрованого місця проживання відповідача в АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 15.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження.

28.07.2022 ухвалою суду відкладено підготовче засідання у справі на 12 год 00 хв. на 15.08.2022 через неявку відповідача (згідно акту щодо надсилання поштової кореспонденції у зв`язку із відсутністю поштових марок, призупинено відправлення судових повісток по справах, копій судових рішень, виконавчих листів та інших процесуальних документів з 23.05.2022).

15.08.2022 ухвалою суду відкладено підготовче засідання у справі на 09 год 00 хв. 05.10.2022 через неявку відповідача (згідно акту щодо надсилання поштової кореспонденції у зв`язку із відсутністю поштових марок, призупинено відправлення судових повісток по справах, копій судових рішень, виконавчих листів та інших процесуальних документів з 23.05.2022).

Суддя Патинок О.П. з 05.10.2022 по 16.10.2022 перебувала на лікарняному.

17.10.2022 закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення процентів за договором позики та ухвалено провести заочний розгляд справи.

Ухвалою суду від 25.10.2022 судове засідання відкладено через неявку відповідача.

17.11.2022 в судове засідання сторони не з`явилися.

Позивач у заяві, яка надійшла до суду 06.07.2022 та 11.08.2022 просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного розгляду справи (а.с.34).

Відповідач ОСОБА_2 в засідання, які були призначені на 28.07.2022, 15.08.2022, 05.10.2022, 17.10.2022, 25.10.2022, 17.11.2022 до суду не з`явився, хоча повідомлявся про час і місце розгляду справи. Виклик останнього був здійснений поштою за адресою його реєстрації, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулось на адресу суду з відміткою про «повернення адресат відсутній» та відповідно до даних трекінгу Украпошти «повідомлення повертається: інші причини» (а.с.41-42, 55-56, 58-59).

Виклик останнього був здійснений поштою за адресою його останнього місця реєстрації в АДРЕСА_1 (а.с.19).

Відповідно до п. п. 91, 99, 100, 101 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року поштові відправлення, поштові перекази доставляються оператором поштового зв`язку адресатам на поштову адресу або видаються в об`єкті поштового зв`язку.

Рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" та "Судове повідомлення", які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом.

У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

У разі, коли адресата неможливо повідомити про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону, зазначеним відправником у поштовій адресі, до його абонентської поштової скриньки вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу.

У разі відмови адресата одержати судову повістку чи повідомлення особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку або повідомлення, вважається повідомленою.

Виходячи з цього, порядку повідомлення адресата про надходження судової повістки або повідомлення, неявка адресата за її отриманням у поштовому відділенні є відмовою від її отримання, а тому повідомлення особи про судовий розгляд вважається належним.

Судом 15.08.2022, 05.10.2022, 17.10.2022, 25.10.2022 було здійснено виклик ОСОБА_2 суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с.40, 47, 50,54).

Причин неявки ОСОБА_2 суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.

Згідно з ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи.

Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, за відсутності заперечень позивача, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. ст. 13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до положень частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що 30.06.2010 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно якого позикодавець ОСОБА_1 передав, а позичальник ОСОБА_2 прийняв у власність 1250793,00 грн, згідно договору позики від 30.06.2010 (а.с.7).

Відповідно до розписки від 30.06.2010, ОСОБА_2 взяв у позику у ОСОБА_1 205 тис доларів США та 60 тис Євро під 12 % річних та зобов`язався повернути по вимозі позичальника (а.с.8).

Як видно із розписки від 05.10.2011 ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_1 позику в сумі 205 тис доларів США та 60 тисяч Євро під 12 % річних, що становить виплату щомісяця в доларах 2050 та в євро 600. На день написання є заборгованість за 3 місяці в сумі 6150 доларів і 1800 євро, сума буде погашена до кінця жовтня. Щодо основної суми то вона буде погашена до кінці року (а.с.9).

У відповідь на звернення позивача від 24.05.2022 № б/н відділ примусового виконання рішень управління примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) повідомило, що у Відділі перебуває зведене виконавче провадження № 51502370 про стягнення коштів із ОСОБА_2 , до складу якого входять: виконавче провадження №49874510 з виконання виконавчого листа №465/2229/13-ц, виданого 23 квітня 2013 Франківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 244 350 доларів США, 71 400 євро та 29 185 гривень; виконавче провадження №49874366 з виконання виконавчого листа №465/2795/14-ц, виданого 18 липня 2014 року Франківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 24 600 доларів США, 7 200 євро; виконавче провадження №49874297 з виконання виконавчого листа №462/3914/15-Ц, виданого 19 серпня 2015 Залізничним районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 24 600 доларів США та 7 200 євро; виконавче провадження №60286047 з виконання виконавчого листа №465/3185/17, виданого Радехівським районним судом Львівської області 30 вересня 2019 про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 процентів за договором позики в розмірі 98 400 доларів США та 28 800 євро; виконавче провадження №66478393 з виконання виконавчого листа №465/7037/20, виданого Радехівським районним судом Львівської області 09 липня 2021 року про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 процентів за договором позики в розмірі 49200 доларів США та 14400 євро. Станом на 16.06.2022 згадані виконавчі документи перебувають на примусовому виконанні, заборгованість боржником не погашена (а.с.10).

Як вбачається із матеріалів цивільної справи, в порушення умов договорів позики, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, та допустив заборгованість, яка становить в період з 1 квітня 2021 по 31 березня 2022 - 24600 доларів США та 7200 Євро.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.ч.1,3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення позики та сплата комісії за користування коштами у строки, в розмірі та в валюті, визначеними в кредитному договорі.

За правилами ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобов`язання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем порушено умови договору, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту.

У відповідності до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строки, встановлені договорами.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст.192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц відступила від правової позиції Верховного Суду України в справі №6-79цс14 і від позиції Верховного Суду в справі №308/3824/16-ц (щодо обов`язкового визначення грошового зобов`язання в національній валюті незалежно від того, що за договором позики предметом позики була іноземна валюта) та зробила такі висновки: сторони в разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 у справі №761/12665/14-ц, провадження №14-134цс18, вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення в судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням.

Враховуючи, що за умовами розписки від 30.06.2010 між сторонами фактично в позику були передані грошові кошти в іноземній валюті, за її змістом позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та проценти річних саме в іноземній валюті, та беручи до уваги відсутність між сторонами будь-яких домовленостей щодо переведення боргового зобов`язання в національну валюту чи в еквівалент до національної валюти, суд дійшов висновку, що за умовами вказаної розписки позичальник зобов`язаний повернути проценти за договором позики в іноземній валюті.

Розрахунковим періодом для нарахування процентів щодо 205 000 доларів США та обґрунтованим розрахунком суми, що стягується є: 01.04.2021 31.03.2022 12 місяці 1 рік. 205 000 доларів *12 %:100% *1 рік = 24600 доларів США. Розрахунковим періодом для нарахування процентів щодо 60000євро є 01.04.2-21-31.03.2022=12 місяців=1 рік; 60000*12%річних:100%*1 рік=72000 євро.

Розмір процентів за користування грошовими коштами у договорі позики (борговій розписці) від 30.06.2010 сторонами був визначений в розмірі 12 відсотків річних, тому суд погоджується із розміром процентів, визначеним у розрахунку позивача за договором позики (борговій розписці) від 30.06.2010, який становить за період з 1 квітня 2019 по 31 березня 2022 в розмірі 24 600 (двадцять чотири тисячі шістсот) доларів США та 7 200 (сім тисяч двісті) Євро.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення, суд вирішує питання як необхідно розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.141 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути судові витрати.

Керуючись ст.ст.4,12,13,81,141, 258-259,263-265,280,282 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення процентів за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 проценти за договором позики від 30 червня 2010 за період з 1 квітня 2021 по 31 березня 2022 в розмірі 24 600 (двадцять чотири тисячі шістсот) доларів США та 7 200 (сім тисяч двісті) Євро.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 12 405 (дванадцять тисяч чотириста п`ять) гривень на розрахунковий рахунок № НОМЕР_3 в ГУК Львiв/Радехівська ТГ/22030101, МФО 899998, код отримувача 38008294.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Дата складення судового рішення 17.11.2022.

Головуючий суддяПатинок О. П.