Номер провадження: 22-ц/813/8426/22
Справа № 728/4228/21
Головуючий у першій інстанції Ярема Х.С.
Доповідач Кутурланова О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Базіль Л.В.,

Коновалової В.А.,

секретар судового засідання Трофименко О.О,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м.Одеси у складі судді Яреми Х.С. від 06 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_1 про стягнення на її користь аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання - ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони перебували в шлюбі з листопада 2008 року, від якого мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

24.01.2018 року шлюб між ними розірвано, донька залишилася проживати разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 .

З 08.09.2021 року донька зарахована на 1-й курс факультету цивільної та господарської юстиції денної форми навчання НУ «Одеська юридична академія» терміном навчання до 30.06.2024 року, з 29.09.2021 року переведена на бюджетну форму навчання. З часу досягнення донькою повноліття батько не допомагає дитині матеріально і їх донька перебуває на її повному утриманні.

Посилаючись на те, що їх повнолітня донька продовжує навчання, самостійного заробітку не має, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має змогу надавати, просила суд стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з її навчанням в розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною 23 років.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 06 вересня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, починаючи з 14.05.2021 року до припинення нею навчання, чи до досягнення дитиною 23-х річного віку - з огляду на те, яка з цих обставин настане першою. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 908 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій формі в сумі 3 000 гривень щомісячно.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Сторони у судове засідання не з`явилися, звернулися до суду із заявами про розгляд справи без їх участі у зв`язку з перебуванням на військовій службі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що повнолітня донька продовжує навчання, самостійного заробітку не має, перебуває на утриманні матері та потребує матеріальної допомоги від обох батьків. При цьому батько має постійний сталий дохід у вигляді пенсії та соціальної допомоги по інвалідності, що в середньому складає близько 14000 грн, тож має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки у виді встановленої судом частки від його доходу.

Визначаючи розмір частки стягнення аліментів, суд, враховуючи позицію батька щодо можливості сплачувати аліменти у розмірі 3000 грн та зважаючи на розмір його доходу, відсутність доказів його непрацездатності чи перебування на його утриманні інших неповнолітніх чи непрацездатних осіб, дійшов висновку, що розмір аліментів, визначений позивачем у частці від заробітку (доходу) відповідача, а саме 1/4 частка від заробітку (доходу) щомісячно, є обґрунтованим, справедливим, необхідним та достатнім для забезпечення належного утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.11.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який розірвано рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 24.01.2018 року.

Відповідно до свідоцтва про народження від 12.02.2003 року серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народилася донька ОСОБА_3 .

Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи (а.с.4,11).

Згідно довідки № ВК-5 від 19.03.2021 року ОСОБА_3 з 08.09.2021 року зарахована на 1-й курс факультету цивільної та господарської юстиції денної форми навчання НУ «Одеська юридична академія» терміном навчання до 30.06.2024 року, (контракт, з 29.09.2020 переведена на бюджетну форму навчання) (а.с.15).

Розмір соціальної матеріальної допомоги, яку отримала ОСОБА_3 в період з жовтня 2020 р. по лютий 2021 року становив 1 180 грн. на місяць (а.с.14).

Позивачка ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 29.07.2020 року по теперішній час, що підтвержується довідкою МО України № 68/221 від 20.03.2021 року (а.с.17) та довідкою МО України № 384 від 05.08.2022 року (а.с.158).

Згідно з довідкою про доходи матері - ОСОБА_2 від 23.03.2021 року № 68/151, її дохід за період з грудня 2020 року по лютий 2021 року склав 42 282,42 грн. (а.с.16), також ОСОБА_2 отримує пенсію розмір якої за травень-липень 2021 року склав 11 118,84 грн.

Відповідно до копії паспорта ОСОБА_1 , останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , (а.с.6), проте, у заяві, поданій до суду першої інстанції відповідач вказав, що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України про суми виплачених доходів за період з 01.01.2021 року по 30.06.2021 року ОСОБА_1 отримав: 2021-1 - 6 635,07 грн. соціальних виплат; 2021 -2 - 3 866,45 грн. соціальних виплат (а.с.110)

Крім того, ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років (МО) станом на 18.10.2021 в розмірі 12 423, 41 грн., пенсія призначена з 27.03.2018 року, що підтверджено довідкою ГУ ПФУ у Київській області від 18.10.2021 року (а.с.114).

За даними податкової служби Житомирської та Київської області, а також податкової декларації платника податків ОСОБА_1 , сума доходів за період з 2 кварталу 2021 року по 4 квартал 2021 року склала (всього 13 206,22 грн.):

- квітень 2021 - 1 673,77 грн. (ознака доходу - 128 coціaльні виплaти)

- травень 2021 - 1 096,34 грн. (ознака доходу - 128 coціaльні виплaти)

- червень 2021 - 1 096,34 грн. (ознака доходу - 128 coціaльні виплaти)

- липень 2021 - 1 096,34 грн. (ознака доходу - 128 coціaльні виплaти)

- серпень 2021 - 1 096,34 грн. (ознака доходу - 128 coціaльні виплaти)

- вересень 2021 - 1 096,34 грн. (ознака доходу - 128 coціaльні виплaти)

- жовтень 2021 - 1 690,07 грн. (ознака доходу - 128 coціaльні виплaти)

- листопад 2021 - 2 269,19 грн. (ознака доходу - 128 coціaльні виплaти)

- грудень 2021 - 1 091,49 грн. (ознака доходу - 128 coціaльні виплaти)

- грудень 2021 - 1 000 грн. (ознака доходу - 185 виплати військовослужбовцям).

В матеріалах справи знаходиться виписка з акту огляду медико-соціальної експертної комісії (довідка серії 12 ААБ №548329 від 16.04.2019) відповідно до якої ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи (інвалідність встановлена до 01.05.2022).

Звертаючись з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 долучив копію довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії (серії 12 ААГ №5092581 від 02.09.2022) відповідно до якої йому встановлено другу групу інвалідності(а.с.171).

Враховуючи, що ОСОБА_3 , яка є дочкою відповідача, на день звернення до суду не досягла 23 років, продовжує навчання та не працює, оскільки навчання на денній формі позбавляє останню можливості працевлаштуватися та отримувати певний дохід, вона є такою, що потребує матеріальної допомоги від батьків.

Як вбачається з позиції відповідача під час розгляду справи судом першої інстанції та у апеляційній скарзі, він визнає обов`язок щодо надання матеріальної допомоги своїй повнолітній дитині, яка продовжує навчання, у сумі 3 000 грн. щомісячно.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції врахував позицію відповідача щодо розміру аліментів, які він вважає справедливим та достатнім для забезпечення інтересів дитини, проаналізував його дохід та можливість утримувати повнолітню дитину, тому стягнув саме 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, що за сумою відрахувань є максимально наближеною до розміру аліментів у твердій грошовій сумі, яку визнає відповідач.

Суд апеляційної інстанції також зауважує, що зменшення розміру частки аліментів, з огляду на позиції сторін, не вбачається виправданим, оскільки стягнення аліментів у частці, меншій ніж визначена судом буде становити суму меншу, ніж визнає відповідач, що не буде відповідати а ні позиції відповідача, а ні інтересам неповнолітньої дитини, а на позивачку за таких обставин буде покладено додатковий тягар по утриманню повнолітньої дитини.

Посилання скаржника на необхідність визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі колегією суддів не можуть бути прийняті до уваги, оскільки частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Зважаючи на те, що дитина проживає з позивачкою, яка визначила спосіб стягнення аліментів саме у частці від доходу , підстави для його зміни судом відсутні.

При цьому, зазначений позивачкою спосіб стягнення аліментів є обґрунтованим, оскільки відповідач має постійний дохід, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Посилання відповідача на необхідність проходження лікування, як підстава зменшення розміру аліментів, колегія суддів також не може прийняти до уваги, оскільки ним не надано жодного доказу на підтвердження фактичних витрат на лікування.

Водночас у статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Колегія судді звертає увагу, що відповідач не позбавлений можливості відповідно до положень ст. 192 СК України в подальшому звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану його здоров`я.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача судового збору.

Оскільки ОСОБА_1 на час постановлення рішення суду відповідно до акту огляду медико-соціальної експертної комісії (серії 12 ААГ №5092581 від 02.09.2022 року) з 03.06.2020 року є інвалідом другої групи, відповідно до п.9.ст.5 ЗУ «Про судовий збір», він звільнений від сплати судового збору в усіх судових інстанціях, тому рішення суду у цій частині підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

З огляду на викладене рішення Приморського районного суду м.Одеси від 06 вересня 2022 року підлягає скасуванню у частині розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 06 вересня 2022 року в частині розподілу судових витрат скасувати.

Визначити, що компенсація судових витрат здійснюється за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині рішення Приморського районного суду м.Одеси від 06 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена згідно п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлено 22.11.2022 року.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: Л.В.Базіль

В.А. Коновалова