Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/1119/22
Провадження № 2-о/273/47/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Васильчук О. В. при секретарі судових засідань Муравській М.М., з участю заявника ОСОБА_1 , заінтересованої особи- ОСОБА_2 , представника заінтересованої особи- адвоката Чайковської А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить: видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 та встановити відносно нього наступні заходи тимчасового обмеження його прав : заборонити наближатися на відстань 200 метрів до місць фактичного проживання та роботи ОСОБА_1 ; заборонити особисто та через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуватиме у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею ; заборонити вести будь-які види листування, телефонні переговори ( спілкування, в т.ч. в мессенджерах ) із ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В обґрунтування вимог вказала, що 23.11.2013 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29.11.2017 року шлюб між ними було розірвано. 27.08.2021 року нею було змінено прізвище ОСОБА_3 на дошлюбне прізвище - ОСОБА_4 . За час перебування із ОСОБА_2 у шлюбі - ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_5 . Вона та син ОСОБА_6 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Фактично вона з сином ОСОБА_6 проживає за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за іншою адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_2 постійно вчиняє відносно неї домашнє насильство у психологічній формі. Приблизно з квітня 2020 року і по теперішній час її колишній чоловік ОСОБА_2 постійно та систематично зі свого телефону мобільного зв`язку з № НОМЕР_1 на її телефон мобільного зв`язку № НОМЕР_2 надсилає як смс-повідомлення, так і повідомлення в месенджерах, а також здійснює телефонні дзвінки. При цьому ОСОБА_2 в нецензурній формі обзиває її, принижує її честь та гідність, погрожує їй розправою. Суть таких повідомлень зафіксовані у вигляді скрін-шотів. При цьому, всі дзвінки та повідомлення наповнені нецензурною лайкою і погрозами розповсюдження про неї неправдивої інформації серед знайомих та колег по роботі, а також направлені на її фізичне знищення. ОСОБА_2 не цурається вчиняти такі факти психологічного насилля по відношенню до неї і на очах у їхньої спільної дитини - сина ОСОБА_6 . При цьому, дитина дуже лякається батька і не виявляє бажання з ним спілкуватися внаслідок цього. Це в свою чергу вказує на те, що вчинення ОСОБА_2 психологічного насилля відносно неї в присутності їхнього малолітнього сина ОСОБА_6 негативно впливає на останнього, в зв`язку з цим син ОСОБА_6 перебуває на обліку з приводу емоційних розладів.

Такі дії ОСОБА_2 викликають у заявника побоювання за її безпеку та безпеку сина ОСОБА_6 , спричиняють їй емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдають шкоди її психічному здоров`ю та психічному здоров`ю сина ОСОБА_6 . Все це тримає як її так і сина ОСОБА_6 в постійній психологічній напрузі.

А тому для забезпечення дієвого і ефективного захисту, з огляду на ризики, що існують на даний час і можуть мати місце в наступному, до кривдника слід застосувати обмежувальний припис на строк 6 місяців.

Ухвалою судді Баранівського районного суду від 26.07.2022 року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду на 28.07.2022 року.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 , дала пояснення, аналогічні викладеним у заяві.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 та його представник адвокат Чайковська Р. А., просили відмовити заявниці у задоволенні її заяви. ОСОБА_2 вказав, що він тривалий час конфліктує з матір`ю своєї дитини ОСОБА_1 , оскільки остання відмовляє йому у зустрічах з сином, тому він у судовому порядку встановив дні для побачення з дитиною. Електронні смс-повідомлення з погрозами він надсилав, ще 2 роки тому коли відбувалися судові процеси з приводу розірвання шлюбу та встановлення днів для побачення з дитиною. За дані смс-повідомлення, він вибачився перед заявницею під час розгляду судової справи 2021 році. Щодо останніх смс-повідомлень то вони носять образливий характер без погроз, які він писав в емоційному стані, оскільки син його називав «дядя». В судовому засіданні ОСОБА_2 приніс свої вибачення перед заявницею ОСОБА_1 та запевнив суд, що більше таких смс-повідомлень та телефонних дзвінків робити не буде, поводитися буде чемно з останньою під час зустрічей із сином.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків .

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Судом встановлено, що згідно копії рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29.11.2017 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 10 - 11 ).

27.08.2021 року заявник змінила прізвище ОСОБА_3 на дошлюбне прізвище - ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 ( а.с. 12).

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_7 ( а.с. 13).

Згідно копій довідок про реєстрацію місця проживання особи від 04.12.2018 року № 1797 та № 1832 від 20.10.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14, 15 ).

Згідно копії Витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 04.09.2020 року зареєстровано кримінальне провадження за № 0000241 за ст. 126-1 КК України, в якому ОСОБА_7 визнана потерпілою . Згідно короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення вбачається , що ОСОБА_2 на протязі певного часу вчиняв домашнє насильство над своєю колишньою дружиною ОСОБА_7 , чим спричинив останній фізичної шкоди ( а.с. 17, 18 - 19 ).

Згідно копії довідки ТОВ «ЄВРО-МЕДСТАР» від 11.07.2022 року ОСОБА_5 перебуває на диспансерному обліку з приводу емоційних розладів в дитячому віці ( а.с. 20).

Згідно копій скріншотів з мобільного номеру заявника за період 2020 року, ОСОБА_2 на адресу заявниці надсилав смс-повідомлення з погрозами та образами (а.с. 22-35) та в червені 2022 року, надіслав смс-повідомлення з образами (а.с.36).

Відповідно до ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Главою 13 розділу IV Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Даний Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів - осіб, які постраждали від такого насильства.

Як визначено п.п. 3, 6, 7, 8, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

При цьому суд зауважує, що надані заявником скріншоти про погрози та образи на мобільний телефон не можуть бути належним доказом вчинення насильства в сім`ї, оскільки вони надсилалися у 2020 році, кримінальне провадження зареєстровано в ЄРДР 04.09.2020 року, але до даного часу вина ОСОБА_2 за ст.126-1 КК України не встановлена.

Будь-яких інших доказів скоєння ОСОБА_2 , домашнього насильства щодо заявника матеріали справи не містять.

Згідно з правовими позиціями, викладеними Верховним Судом, зокрема, в Постановах від 27 листопада 2019 року у справі №753/23624/18, від 09 грудня 2019 року у справі №756/11732/18, від 18 грудня 2019 року у справі №754/9263/19, від 14 січня 2019 року у справі №754/6995/19, від 06 лютого 2020 року у справі №753/8626/19, від 09 вересня 2020 року у справі №711/3280/20, під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Також у цих постановах Верховний суд виходив з того, що звернення заявника до органів поліції самі по собі не підтверджують факт вчинення насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про відсутність достатніх доказів на підтвердження підстав для видачі заявленого обмежувального припису, оскільки заявником не надано достатньо доказів на підтвердження вчинення домашнього насильства.

Не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні і ризики, які можуть настати у разі незастосування відносно заінтересованої особи обмежувального припису.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, суд приходить до висновку, що докази, надані заявником в обґрунтування заявлених вимог, не підтверджують факту домашнього насильства щодо заявника, та на даний час не визначають ризиків продовження чи повторного вчинення фізичного, психологічного чи матеріального насильства та чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи, (в судовому засіданні ОСОБА_2 , запевнив суд, що ніяких погроз та зухвалих дій до заявниці не буде вчиняти), що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а свідчать лише про наявність тривалих неприязних конфліктних відносин між сторонами, після розірвання шлюбу та у зв`язку з наданням побачень для батька з дитиною.

Таким чином, зважаючи на відсутність правових підстав для видачі обмежувального припису, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви необхідно відмовити.

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273, 350-5, 350-6, 350-8 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О.В. Васильчук