Дата документу 03.10.2022 Справа № 337/7461/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/1783/22 Головуючий у 1-й інстанції:Марашова Н.А.
Є.У.№ 337/7461/21 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Дашковської А.В.,

Кримської О.М.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» на рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 22 червня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначало, що 10.04.2019 між ТОВ «СС Лоун» та ОСОБА_1 за допомогою ІТС в електронній формі було укладено договір про споживчий кредит №533150-А, відповідно до якого останній отримав в кредит у сумі 7500,00грн. на строк 29 календарних днів зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1,33% в день (485,45% річних), акційна пропозиція - 0,665% в день. Кредитні кошти були перераховані позичальнику на платіжну картку. В подальшому між сторонами було підписано додаткові угоди до кредитного договору, остання 16.05.2019, якою строк користування кредитом було продовжено до 21.05.2019. Відповідач частково виконав своєї зобов`язання за кредитним договором, сплативши 598,56 грн. в погашення нарахованих процентів. Інші боргові зобов`язання позичальник не виконав і станом на 21.05.2019 заборгованість за тілом кредиту становить 7500,00грн., за процентами 10 232,69грн. Згідно з Договором факторингу № від 30.07.2019 ТОВ «СС Лоун» відступило ТОВ «Фінфорс» право вимоги за вказаним кредитним договором. Станом на 16.09.2021 заборгованість за вказаним кредитним договором не сплачена та становить 17 733,69грн., у тому числі за тілом кредиту 7500,00грн., за процентами 6 483,69грн., за штрафними санкціями 3750,00грн. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00грн., витрати на правничу допомогу 9450,00грн.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2022 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ТОВ «Фінфорс» посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про недоведеність факту виникнення кредитних зобов`язань та розміру заборгованості відповідача за кредитним договором.

Копія апеляційної скарги і ухвала про відкриття апеляційного провадження направлялись на адресу відповідачу засобами поштового зв`язку на останню відмову адресу зареєстрованого місця його проживання, яку він отримав особисто 17 серпня 2022 року. Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив, проте це не заважає її розгляду за наявними матеріалами справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 374 ч.1 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За змістом ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Встановлено, що 10.04.2019 між ТОВ «СС Лоун» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) був укладений договір про споживчий кредит №533150-А, відповідно до якого кредитодавець надає позичальнику споживчий кредит у розмірі 7500,00грн. на строк 29 календарних днів (п.1.1,1.2,2.1).

Плата за користування кредитом у вигляді процентів складає 1,33% в день (п.2.2.).

Відповідно до п.6.6 за даним договором діє акційна пропозиція, відповідно до якої процентна ставка становить 0,665% в день до дня строку користування кредитом, вказаному в п.1.2 включно. У випадку продовження строку користування кредитом нараховується стандартна процентна ставка, вказана в п.2.2 договору. Якщо позичальник не повернув суму кредиту після спливу останнього дня строку користування кредитом, то він сплачує проценти за весь період користування кредитом в розмірі, вказаному в п.2.2 договору від суми кредиту, що не сплачена, і проценти нараховуються як різниця між процентною ставкою в розмірі 1,33% в день та процентною ставкою акційної пропозиції 0,665% в день.

Відповідно до п.3.2,6.1 договору кредит надається в безготівковій формі шляхом зарахування суми кредиту на платіжну картку позичальника. Повернення кредиту може здійснюватись позичальником повністю або частинами в строки, визначені графіком платежів, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок кредитодавця.

Згідно з п.8.3 договору у разі прострочення строку користування кредитом, вказаним в п.1.2 договору, протягом більше як 30 календарних днів поспіль, позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю штраф в розмірі 50% від суми кредиту.

Датою укладання договору є дата його підписання сторонами в електронній формі (п.9.1).

Згідно з додатковими угодами №№1-3 від 09.05.2019, 15.05.2019, 16.05.2019 до договору про споживчий кредит строк користування кредитом, визначений в п.1.2 договору, продовжений на 5 календарних днів.

Згідно з карткою рахунком 376 за НОМЕР_1 ТОВ «СС Лоун» 10.04.2019 здійснило перерахування грошових коштів в сумі 7 500,00грн. ОСОБА_1 на підставі платіжного доручення 0 від 10.04.2019. Вказана операція підтверджується витягом з реєстру наданих кредитів, здійснених за допомогою сервісу Platon через технологічного партнера ТОВ «Платежі Онлайн» (договір доручення №ФБ 309/05 від 25.05.2016), із якого видно, що 10.04.2019 в 18.53год здійснено перерахування кредиту в розмірі 7500,00грн. ОСОБА_1 , та інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» №365/08 від 30.08.2021.

Відповідно до довідки ТОВ «СС Лоун» №30/07-С від 30.07.2019 сума отриманого ОСОБА_1 кредиту становить 7500,00грн., сплачено 0,00грн., нараховано процентів 10 832,25грн., сплачено 598,56грн., заборгованість усього 17733,69грн.

За договором факторингу № від 30.07.2019 ТОВ «СС Лоун» відступило ТОВ «Фінфорс» право вимоги за кредитним договором №533150-А, укладеним 10.04.2019 з ОСОБА_1 , на загальну суму 17 733,69грн.

Згідно з довідкою ТОВ «Фінфорс» №16/09-10 від 16.09.2021 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №533150-А від 10.04.2019 станом на 30.07.2019 становить 17 733,69грн. та складається із заборгованості за кредитом 7500,00грн., заборгованості за відсотками 6 483,69грн., заборгованості за штрафними санкціями 3 750,00грн.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти до висновку про те, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений, при цьому умови договору повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Тобто, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Договір про споживчий кредит №533150-А від 10.04.2019 (а.с.9-12), додаткова угода №1 від 09.05.2019 до договору про споживчий кредит № 533150-А від 10.04.2019 (а.с.13-14), додаткова угода №2 від 15.05.2019 до договору про споживчий кредит № 533150-А від 10.04.2019 (а.с.15), додаткова угода №1 від 16.05.2019 до договору про споживчий кредит № 533150-А від 10.04.2019 (а.с.16), які підписані відповідачем електронним підписом, одноразовим ідентифікатором, свідчать про те, що сторони погодили процентну ставку за користування кредитом, термін платежу щодо повернення кредиту та процентів, та загальну суму , що підлягає сплаті.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність позовних вимог, оскільки факт укладення кредитного договору, розмір заборгованості підтверджується належними і допустимими доказами. Натомість відповідачем не спростовані доводи позивача про неналежне виконання позичальником кредитних зобов`язань, не надано доказів щодо неправильного визначення розміру заборгованості, тощо

Із розрахунку заборгованості видно, що ОСОБА_1 неналежним чином виконував свої зобов`язання, не погашав заборгованість за кредитом вчасно та в повному обсязі, у зв`язку з чим і утворилась заборгованість.

Надані позивачем розрахунок заборгованості та виписка по картці є належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість позовних вимог Банку.

Відповідно до частин 1-4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Відповідно до статей 77, 78, 79 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі статтею 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За ст. 89 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналіз вищевикладеного дає підстави для висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права, у зв`язку з чим на підставі статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову ТОВ «Фінфорс».

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи, що апеляційну скаргу задоволено з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінформ» підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання позову до суду першої інстанції у розмірі 2270 гривень та за подання апеляційної скарги, у розмірі 3405 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» задовольнити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2022 у цій справі скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Стягнути із ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», ідентифікаційний код 41717584, вул.. Іоанна Павла ІІ, 4/6, корпус «В», каб. 508-2, м. Київ, 01042, суму боргу за кредитним договором № 533150-А від 10.04.2019 року в розмірі 17733,69 гривень, з яких: 7 500 гривень тіло кредиту, 6483,69 гривень нараховані проценти та 3750 гривень заборгованість за штрафними санкціями.

Стягнути із ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», ідентифікаційний код 41717584, вул.. Іоанна Павла ІІ, 4/6, корпус «В», каб. 508-2, м. Київ, 01042, суму судового збору у розмірі 2270 гривень та за подання апеляційної скарги, у розмірі 3405 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий І.В. Кочеткова
Судді А.В. Дашковська

О.М. Кримська