Справа № 289/50/22
Номер провадження 2/289/176/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2022 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Кириленка О.О.,

з участю секретаря судового засідання Науменко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича та Радомишльського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Хмельницький), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутих коштів за виконавчим написом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом про визнання виконавчого напису №18670 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтовує тим, що на підставі виконавчого напису вказаного приватного нотаріуса від 09.10.2020 №18670, було відкрито виконавче провадження №67124582 про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості нарахованої за кредитом в сумі 30993,57 грн. Однак, всупереч вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, нотаріус виніс оскаржуваний виконавчий напис без наявності оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору, у зв`язку з чим позивач з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с.40-41) просить визнати вказаний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 1331,28 грн. утримані з пенсії по інвалідності.

Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 12.01.2022 вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису від 12.01.2022 №18670 вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М.

Позивач в судове засідання не з`явилася, однак звернулася до суду з заявою, в якій просить справу розглянути без її участі, позов підтримує.

Представник відповідача та треті особи в судове засідання також не з`явилися, однак, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, причини неявки до суду не повідомили.

Від представника відповідача надійшов відзив в якому зазначив, що позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів не визнає. До того ж, надійшло клопотання про врегулювання спору за участі судді та заява про визнання позовних вимог в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вирішуючи клопотання представника відповідача про врегулювання спору за участі судді, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 ЦПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті.

Беручи до уваги, що відсутня згода позивача для врегулювання спору за участі судді, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку).

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

В пункті 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі за текстом Перелік).

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Згідно з підпунктами 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 42 Закону України «Про нотаріат» нотаріальні дії вчиняються після їх оплати, а також у передбачених законом випадках після сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб та в день подачі всіх необхідних документів.

Вчинення нотаріальної дії може бути відкладено в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від фізичних та юридичних осіб або надсилання документів на експертизу, а також якщо відповідно до закону нотаріус повинен впевнитись у відсутності у заінтересованих осіб заперечень проти вчинення цієї дії.

Судом встановлено, що 09.10.2020 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №18670, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», заборгованість, що виникла за кредитним договором №010/82/7336/105176 від 27.02.2007, який укладено між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (а.с. 10).

Відповідно до змісту виконавчого напису, строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості здійснюється за період з 23.04.2017 по 09.10.2020. Сума заборгованості складається із суми заборгованості за кредитом 30943,57 грн., суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису 50,00 грн. Загальна сума заборгованості становить 30993,57 грн.

18.10.2021 старшим державним виконавцем Радомишльського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Хмельницький) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67124582 з примусового виконання виконавчого напису №18670 від 09.10.2020, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», заборгованості в сумі 30993,57 грн. (а.с.11).

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилався на те, що нотаріус виніс виконавчий напис без наявності оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису з урахуванням змісту постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 , ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

При вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було перевірено чи подано на обґрунтування стягнення документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Наведене приводить до висновку, що нотаріус не пересвідчився в наявності безспірної заборгованості.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі N 137/1666/16-ц, від 02 липня 2019 року у справі N 916/3006/17, від 15 січня 2020 року у справі N305/2082/14ц, яка є послідовною і незмінною.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Закріпивши принцип змагальності сторін, гарантує сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні процесуальні можливості з метою захисту їхніх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів, зокрема й щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до цієї норми кожна сторона та інша особа, яка бере участь у справі, повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а у випадку неможливості стороною подати докази з поважних причин, суд сприяє особі в їх витребуванні, тим самим сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи (ч. 1 ст. 84 ЦПК України).

Таким чином, дослідивши надані позивачем докази на предмет їх належності, достовірності і достатності у взаємозв`язку та в сукупності, беручи до уваги визнання позову в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що виконавчий напис №18670 від 09.10.2020 про стягнення заборгованості з позивача вчинений без надання належних документів на підтвердження розміру заборгованості, на підставі документів, які не свідчили про безспірність заявленої вимоги, а відтак оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до відповіді Радомишльського відділу ДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 22.04.2022, за виконавчим провадженням №67124582, відкритого з виконання виконавчого напису №18670 від 09.10.2020, стягнуто з пенсії ОСОБА_1 1331,28 грн.

Частиною першою статті 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до частини другої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Частиною третьою статті 1212 ЦК України встановлено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Вказана правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 910/1531/18 та від 28.01.2020 у справі № 910/16664/18.

Таким чином, оскільки підставою для набуття коштів відповідачем був виконавчий напис №18670 від 09.10.2020, який визнаний таким, що не підлягає виконанню, тому відпала сама підстава для набуття та утримання відповідачем коштів у сумі 1331,28 грн., стягнутих з позивача за виконавчим провадженням №67124582.

Враховуючи часткове визнання відповідачем позову, беручи до уваги задоволення позову, суд, керуючись вимогами п. 1 ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України дійшов висновку, що з відповідача на користь держави слід стягнути 50% судового збору за вимогу про визнання виконавчого напису таким, що недлягає виконанню, а іншу частину 50% віднести за рахунок держави, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позову на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 992,40 грн. за вимогу майнового характеру.

Враховуючи викладене, керуючись вищепереліченими нормами матеріального законодавства, статтями 2, 12, 13, 81, 141, 142, 201, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНПРОМ МАРКЕТ" (адреса: вул. Стельмаха Михайла, 9А, офіс 204, м. Ірпінь, Київська область, 08205, ), з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича (адреса: вул. Мала Житомирська, 6/5, м. Київ, 01001) та Радомишльського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Хмельницький) (адреса: вул. 9-го Січня, 2 А, м. Радомишль, Житомирська обл., 12201), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутих коштів за виконавчим написом задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича №18670 від 09.10.2020, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість в розмірі 30993,57 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані за виконавчим написом, вчиненим 09.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем за реєстровим №18670, грошові кошти в розмірі 1331,28 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на користь держави судовий збір у сумі 1488,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. О. Кириленко