ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ
12 жовтня 2022 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Ковалевської Л.М.,
за участю секретаря Омельчук С.А.,
розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Фастів Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова Ольга Іванівна про повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса,-
в с т а н о в и в :
14.11.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №60605337 щодо виконання виконавчого напису.
Постановами приватного виконавця ВП №60605337 від 26.12.2019 з позивача стягнуто основна винагорода в розмірі 3168,88 грн. та від 29.12.2021 витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 2000 грн.

Постановою приватного виконавця від 08.07.2020 звернуто стягнення на доходи боржника, а саме на заробітну плату, яку позивач отримує у ТОВ «Компанія «Юнівест Маркетинг».

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07.02.2022 по справі №381/4370/21 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, виконавчий напис №2211 від 31.08.2019 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумової О.І. визнано таким, що не підлягає виконанню.

В рамках даного виконавчого провадження з позивача ОСОБА_1 було стягнуто всю заборгованість в загальному розмірі 31688,86 грн.

Також, з ОСОБА_1 стягнуто на користь приватного виконавця кошти в сумі 3168,89 грн. основна винагорода приватного виконавця та 2000 грн. витрати виконавчого провадження.

Ухвалою судді від 05 серпня 2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового засідання.

05.09.2022 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити посилаючись на наступні обставини. У провадженні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. перебувало виконавче провадження №60605337 з примусового виконання виконавчого напису №2211 виданого 31.08.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 31688,86 грн. 14.11.2019 року, керуючись ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60605337. 29.12.2021 року, керуючись ст. 42 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження. Згідно з відомостями наданими ПФУ, ДФС, відповідно до ст. 68,69,70 ЗУ «Про виконавче провадження», приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. У зв`язку з тим, що виконавчий документ виконано фактично, приватний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження №60605337 від 29.12.2021.

Згідно проведеного приватним виконавцем розрахунку, розмір основної винагороди у цьому виконавчому провадженні становить 3168,89 грн., що становить 105 від суми, яка підлягає стягненню за виконавчим документом.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 ЗУ «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Таким, чином, підставою для стягнення витрат виконавчого провадження з боржника є факт понесення таких витрат приватним виконавцем для організації та проведення виконавчих дій, а тому відшкодування приватному виконавцю понесених ним витрат не ставиться у взаємозалежність із визнанням виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, оскільки факт понесення витрат приватним виконавцем уже є безумовною підставою для їх відшкодування приватному виконавцю.

Оскільки, відповідачем у справах про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню виступає стягувач, то відшкодування витрат виконавчого провадження, відкритого на підставі такого виконавчого документа у разі визнання його таким, що не підлягає виконанню, доцільно здійснювати за рахунок стягувача (так як спір в таких категоріях справ виникає між боржником та стягувачем).

Також, приватний виконавець зазначила, що виконавче провадження було закінчено у зв`язку із фактичним виконанням боржником в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, а не у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

В судове засідання сторони не з`явились, про день слухання справи повідомлені належним чином, представник позивача адвокат Будова Н.М. подала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу в її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова Ольга Іванівна, також, подала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу в її відсутності. Акціонерне товариство «Банк Форвард» причину неявки суду не повідомило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 31.08.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. винесено виконавчий напис №2211 про стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за Кредитним договором №90245879 від 29.06.2011, укладеним ним із ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард» заборгованість за період з 21.03.2018 по 19.06.2018 на загальну суму 30838,86 грн. (а.с.28).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф (Павелків) Т.Л. від 14.11.2019 було відкрито виконавче провадження №60605337 по стягненню заборгованості за виконавчим написом №2211 (а.с.38).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. від 08.07.2020 звернуто стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника ОСОБА_1 (а.с.43).

26.12.2019 та 29.12.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. винесено постанови про: стягнення з боржника основної винагороди в сумі 3168,88 грн.; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 500 грн.; про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження в розмірі 1500 грн.(а.с.39-41).

Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2022 року позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2211 вчинений 31 серпня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою Ольгою Іванівною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості в загальному розмірі 31688 (тридцять одна тисяча шістсот вісімдесят вісім) грн. 86 коп. та стягнуто з АТ «Банк Форвард» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. Рішення набрало законної сили 09.03.2022 (а.с.6-9).

Згідно довідки №257 від 07.12.2021 виданої ТОВ «Компанія «Юнівест Маркетинг», встановлено, що з ОСОБА_1 борг (36857,75 грн.) згідно постанови від 08.07.2020 за №60605337 утримано та перераховано повністю (а.с.27).

29.12.2021 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження №60605337.

Відповідно до листа виданого приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. 11.07.2022 було встановлено, що на момент закінчення виконавчого провадження, в рамках виконавчого провадження стягнуто грошові кошти у розмірі 36857,75 грн., з яких: 31688,86 грн. сума боргу за виконавчим документом, яка перерахована на рахунок стягувача; 2000 грн. витрати виконавчого провадження; 3168,89 грн. основна винагорода приватного виконавця (а.с.44).

Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно; особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави (глави 83 ЦК України) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Верховний Суд за результатами аналізу положень статті 1212 ЦК України дійшов до висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Наведені висновки викладено у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 р. у справі № 910/1531/18, від 29.05.2019 р. у справі № 757/42443/15-ц, від 28.01.2020 р. у справі № 910/16664/18, від 08.09.2021 р. у справах № 201/6498/20, № 206/2212/18 тощо.

Отже, зважаючи на викладене вище, суд, встановивши на підставі досліджених доказів, що під час виконавчого провадження № 60605337 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса, зареєстрований в реєстрі за №2211, стосовно якого суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання цього виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за період з дня відкриття виконавчого провадження постановою державного виконавця від 14.11.2019 до 29.12.2021 р. - дня закінчення виконавчих дій було стягнуто з боржника ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 36857,75 грн., з яких: 31688,86 грн. сума боргу за виконавчим документом, що підтверджено довідкою приватного виконавця Павелків Т.Л. від 11.07.2022, які на тепер підлягають стягненню з Відповідача на підставі статті 1212 ЦК України як безпідставно набуті.

Таким чином, враховуючи усе наведене, встановлені судом обставини та оцінивши наявні в справі докази, суд вважає заявлені позивачем вимоги в частині повернення стягненого за виконавчим написом зареєстрованим в реєстрі № 2211 обґрунтованими, доведеними належними і допустимими доказами, що не спростовані відповідачем-1 а відтак суд дійшов до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в цій частині.

Що стосується стягнення з відповідача приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. стягнутих витрат виконавчого провадження та основної винагороди приватного виконавця, то в цій частині позовних вимог слід відмовити виходячи з наступного.

Згідно зі ст.ст. 3, 27, 42, 45 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом. Кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору або основної винагороди приватного виконавця, авансового внеску стягувача та стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Частина 7 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Отже, суд звертає увагу, що виконавче провадження № 60605337 було закінчено приватним виконавцем 29.12.2021 у зв`язку із фактичним виконанням боржником в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, а не у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (рішення суду від 07.02.2022).

А тому, з урахуванням викладеного, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача-2 - приватного виконавця коштів в сумі 5 168,89 гривень.

Крім того, на підставі імперативних приписів частин першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України з Відповідача-1 слід стягнути на користь Позивача понесені нею судові витрати за сплачений судовий збір за подання позовної заяви в сумі 992,40 гривень.

Відповідно до статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 2-4, 12, 13, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, Цивільного процесуального кодексу України, постановах Верховного Суду від 06.03.2019 р. у справі № 910/1531/18, від 29.05.2019 р. у справі № 757/42443/15-ц, від 28.01.2020 р. у справі № 910/16664/18, від 08.09.2021 р. у справах № 201/6498/20, № 206/2212/18, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова Ольга Іванівна про повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Банк Форвард» (, місце знаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 105) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) кошти в розмірі 31688,86 (тридцять одна тисяча шістсот вісімдесят вісім) грн. 86 коп. та судові витрати в сумі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 17.10.2022.

Суддя Л.М.Ковалевська