Провадження № 2/932/2068/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Кудрявцевої Т.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс» до ОСОБА_1 , про стягнення матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

06.12.2021 року позивач ТОВ «Автотранссервіс» звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з 15.12.2017 року по 05.01.2018 року відповідач працював у них на посаді водія автотранспортного засобу. 16.12.2017 року ОСОБА_1 , керуючи технічно справним автобусом Мерседес Бенц 412Б, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить товариству, рухався по Запорізьке шосе з боку вул. Шинної в напрямку вул. Космічної в м.Дніпро. Під час руху відповідач, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, перед початком зміни напрямку руху ліворуч не переконався в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого, в районі перехрестя з вул. Космічна скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2 , яка стояла попереду зліва. Внаслідок ДТП пішоходу ОСОБА_2 спричинені тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до тяжких, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.09.2021 року відповідача визнано винним за ст. 286 ч. 2 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України відповідача звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 років іспитового строку не скоїть нового злочину. Цивільний позов ОСОБА_2 до ТОВ «Автотранссервіс» задоволено частково та стягнуто з позивача на користь потерпілої 25 000 грн. 00 коп. на рахунок відшкодування моральної шкоди, в іншій частині відмовлено, на виконання вказаного рішення кошти у розмірі 25 000 грн. були перераховані ОСОБА_2 . Таким чином, позивач набув право зворотної вимоги до відповідача. Посилаючись на ст.1191 ЦК України та ст.134 КЗпП, просив суд стягнути на користь позивача вказану суму з відповідача разом із судовими витратами.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 06.12.2021 року зазначена цивільна справа передана в провадження судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцевій Т.О.

Ухвалою судді від 22.12.2021 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачу надсилалась копія ухвали про відкриття провадження та копія позовної заяви з додатками до неї. Відповідно до вимог ст. 190, 272 ЦПК України, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання відповідач не скористався.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову, з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до наказу № 752-К від 15.12.2017 року у ТОВ «Автотранссервіс» було прийнято на роботу ОСОБА_1 на посаду водія автотранспортного засобу (пасажирські перевезення) з 15 грудня 2017 року.

Відповідно до наказу № 838-К від 29.12.2017 року відповідача було звільнено з посади водія автотранспортного засобу (пасажирські перевезення) за ст.38 КЗпП України (за власним бажанням) з 05.01.2018 року.

Вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07.09.2021 року у справі № 200/1503/18 встановлено, що 16.12.2017 року приблизно о 17.00 год. водій ОСОБА_1 , керуючи технічно справним автобусом Мерседес Бенц 412Б, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Автотранссервіс», рухався по Запорізьке шосе з боку вул. Шинної в напрямку вул. Космічної в м.Дніпро.

Під час руху відповідач, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, перед початком зміни напрямку руху ліворуч не переконався в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого, в районі перехрестя з вул. Космічна скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2 , яка стояла попереду зліва.

Внаслідок ДТП пішоходу ОСОБА_2 спричинені тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, масивної підшкірної гематоми в лобній області праворуч, забійної рани правої надбрівної дуги, закритої травми грудної клітини з переломом 6-го ребра ліворуч по середньо-пахвовій лінії зі зміщенням уламків, відкритого косого перелому правої плечової кістки в середній третині правого плеча, закритої травми тазу з переломами лонної та сідничної кісток праворуч зі зміщенням уламків, закритого перелому шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, закритого перелому зовнішнього виростку правої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків та перелому голівки правої малогомілкової кістки зі зміщенням уламків, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.09.2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки; на підставі ст.75 КК України відповідача звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 років іспитового строку не скоїть нового злочину.

Цивільний позов ОСОБА_2 до ТОВ «Автотранссервіс» задоволено частково та стягнуто з позивача на користь потерпілої 25 000 грн. 00 коп. на рахунок відшкодування моральної шкоди, в іншій частині відмовлено.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивачем на виконання вироку суду сплачено ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 25000 грн. 00 коп., що підтверджується наданими позивачем копіями платіжних доручень, а саме: -платіжним дорученням № 14152 від 13.10.2021 року на суму 5000 грн. (призначення платежу поповнення рахунку НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.09.2021 року, № 200/1503/18); платіжним дорученням № 14242 від 23.10.2021 року на суму 5000 грн. (призначення платежу поповнення рахунку НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.09.2021 року, № 200/1503/18); платіжним дорученням № 14281 від 29.10.2021 року на суму 5000 грн. (призначення платежу поповнення рахунку НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.09.2021 року, № 200/1503/18); платіжним дорученням № 14343 від 05.11.2021 року на суму 5000 грн. (призначення платежу поповнення рахунку НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.09.2021 року, № 200/1503/18); платіжним дорученням № 14412 від 12.11.2021 року на суму 5000 грн. (призначення платежу поповнення рахунку НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.09.2021 року, № 200/1503/18).

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Отже притягнення відповідача до кримінальної відповідальності не позбавляє можливості притягнути його до матеріальної відповідальності і відшкодування шкоди, спричиненої винними діями ОСОБА_1 , що виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами, якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження, та кваліфікувались за ч.2 ст.286 КК України.

Пунктом 3 ч.1 ст.134 КЗпП України передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс» понесені витрати по справі - сплачений судовий збір у розмірі 2270грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 11-13, 81, 141, 209, 265, 268, 280, 282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс» () матеріальну шкоду у розмірі 25000,00 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2270грн., а всього 27 270, 00 грн. (двадцять сім тисяч двісті сімдесят грн. 00 коп.).

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання учасником справи його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева