Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

02 листопада 2022 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Суходольського О.М.

за участю секретаря Культенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні будинковолодіння, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з моменту отримання у власність будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 16.12.2021 року по справі №707/2608/20, та по даний час ОСОБА_2 обмежує його у здійсненні права власності та права користування щодо вищевказаного будинковолодіння, а саме: відповідач перешкоджає здійснювати обслуговування капітальних споруд металевого паркану на схемі літера №1 та літнього душу літера «И» (власник ОСОБА_1 ), а також систематично здійснюються протиправні дії відносно майна позивача, що було підставою до неодноразових звернень до правоохоронних органів, що підтверджується витягами з ЄРДР. Позивач вказує, що неодноразово звертався до відповідача з вимогою прибрати тимчасові споруди, а саме: вбиральню літера «Ж» та літній душ літера «К» (власник ОСОБА_2 ) та припинити протиправні дії, але вказані вимоги ігнорувалися відповідачем та продовжувалися здійснюватися відповідачем погрозою вбивством. 01.09.2022 року позивач офіційно звернувся з листом-попередженням до відповідача з метою усунення перешкод з обслуговування вказаного будинковолодіння, однак відповідач не надав будь-якої відповіді. Таким чином, позивач вимушений звернутися до суду з метою усунення перешкоди в користуванні будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а саме позивач просить усунути ОСОБА_2 перешкоди (здійснити перенесення тимчасових споруд, а саме: вбиральню літера «Ж» та літній душ літера «К» від металевого паркану на схемі літера №1 та літнього душу літера «И», власником яких є ОСОБА_1 ) для забезпечення обслуговування будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , протягом 5 днів після набрання законної сили рішення суду та зобов`язати припинити протиправні дії з боку ОСОБА_2 та третіх осіб відносно ОСОБА_1 .

Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 10.10.2022 року відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.

21.10.2022 року на адресу суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , яким позовні вимоги відповідачем не визнано в повному обсязі. В обґрунтування заперечень відповідач вказує, що з наданих позивачем доказів доведеним є той факт, що сторонам виділено у власність певні будівлі та споруди відповідно до рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 16.12.2021 року по справі №707/2608/20. Однак, відповідач стверджує, що не вчиняла та не вчиняє жодних протиправних дій відносно позивача, в тому числі щодо будь-яких майнових прав позивача та його майна в цілому. Поданий позивачем позов відповідач вважає надуманим та безпідставним, без належних доказів про порушення саме нею його прав відповідно до предмету та підстав позову. Надані позивачем 6 витягів з ЄРДР не стосуються ОСОБА_2 . Таким чином, відповідач просить повністю відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1

24.10.2022 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив ОСОБА_2 , згідно якого позивач на задоволенні позовних вимог наполягає, обставини вказані у відзиві заперечує.

Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Враховуючи вищевикладене, в процесі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 16.12.2021 року по справі №707/2608/20, яке набрало законної сили 24.05.2022 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виділено у власність певні будівлі та споруди в житловому будинковолодінні по АДРЕСА_2 .

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Мошнівської сільської ради №79 від 22.06.2022 року, 1/2 житловому будинку по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 , присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з копії схеми та експлікації до схеми розташування будівель та споруд будинковолодіння за адресою по АДРЕСА_1 , вбиральня літера «Ж» та літній душ літера «К», які належать ОСОБА_2 , знаходяться поруч з металевим парканом на схемі літера №1 та літнім душем літера «И», які належать ОСОБА_1 .

Згідно листа-попередження від 01.09.2022 року, який відповідач отримав 05.09.2022 року, що підтверджується трекінгом ДП «Укрпошта» від 06.09.2022 року, позивач звернувся до відповідача з проханням добровільно усунути перешкоди в обслуговуванні та використанні споруд літера «№1» та літера «И» та попередив про звернення до суду в разі не реагування на вказаний лист.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У Постанові у справі № 926/2189/17 від 12.04.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив, що негаторний позов пред`являється у випадках, коли власник має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення третьої особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном. Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують протиправні дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення цих правомочностей. При цьому, для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право, має захищатися лише при доведенні самого факту порушення. Отже, встановлення саме зазначених обставин входить до предмета доказування у справах за такими позовами.

У пункті 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

У даному випадку позивачем не доведено, що вбиральня літера «Ж» та літній душ літера «К» дійсно створюють перешкоди позивачу в користуванні спорудами літера «№1» та літера «И», не встановлено порушення прав позивача на вільне користування належного йому нерухомим майном.

Суд констатує, що з наданих позивачем витягів з ЄРДР №0000458, №0000766, №0000765, №0000869, №001223, №0001380 не підтверджується той факт, що відповідач перешкоджав позивачу в здійсненні права власності та права користування металевого паркану та літнього душу в будинковолодінні за адресою АДРЕСА_1 .

Так само, даний факт не підтверджується й фотографіями та відеозаписами, наданими позивачем, оскільки самі по собі фото- та відеоматеріали не є належними доказами для встановлення факту перешкоджання в обслуговуванні та користуванні споруд літера «№1» та літера «И».

Належних доказів того, що ОСОБА_2 обмежує позивача у здійсненні права власності та права користування будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 , до суду не надано. Крім того, не надані покази свідків, акт обстеження житлово-побутових умов, не проведено судову будівельно-технічну чи земельну експертизу, а позивачем не було заявлено відповідного клопотання про призначення такої експертизи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду не може гуртуватися на припущеннях.

За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати.

Суд оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу, зокрема належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт порушення його права на вільне володіння, користування та обслуговування належного йому будинковолодіння з боку відповідача.

Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, безпідставними та не підтверджені належними доказами, а тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 76-83, 95, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні будинковолодіння відмовити повністю.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за вебадресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О. М. Суходольський