Провадження № 22-ц/801/1791/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Медяна Ю. В.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 рокуСправа № 127/11566/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Голоти Л.О., Денишенко Т.О.,

розглянувши в письмовому провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Левченка Артема Олександровича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 вересня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з 25.01.2014 року перебувала у шлюбі з відповідачем, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.05.2021 було розірвано. Сторони по справі мають спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які на даний час проживають разом з матір`ю.

Згідно з укладеним між сторонами 30.03.2021 Договором про сплату аліментів на дітей, відповідач сплачує 2 850 грн на кожну дитину в місяць.

З 24.02.2022 у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану в країні різко зросли ціни на речі, продукти харчування, ліки та інше, у зв`язку з чим позивачка усно звернулася до ОСОБА_2 з пропозицією сплачувати аліменти у розмірі Ѕ частки від заробітку, що було проігноровано відповідачем.

Вказує, що зміна розміру аліментів передбачена умовами Договору, у разі зміни матеріального стану відповідача. Оскільки відповідач є військовослужбовцем, то через призначення йому додаткових виплат його матеріальний стан значно поліпшився.

На підставі викладеного просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти у розмірі 1/2 частки від доходів боржника.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 вересня 2022 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду представник ОСОБА_1 адвокат Левченко А.О. подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріально та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції частково не відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що 25.01.2014 сторони зареєстрували шлюб, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/6550/21 від 11.05.2021 розірвано (а.с.7).

Сторони по справі мають спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 23.12.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області (а.с.4), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 29.04.2016 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області (а.с.5) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого 16.08.2019 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с.6).

30.03.2021 сторони уклали Договір про сплату аліментів на дітей, який посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструком В.І., зареєстровано в реєстрі за № 471 (а.с.8-9).

Пунктом 1.4 вказаного договору передбачено, що Батько (відповідач по справі) за домовленістю сторін, зобов`язаний сплачувати на утримання дітей аліменти в розмірі 8 550 грн з урахуванням інфляції, а саме по 2 850 грн на кожну дитину щомісячно.

П.1.5 договору встановлено обов`язок Батька брати участь у додаткових витратах на дітей що викликані особливими обставинами (розвиток, здібності дітей, їх хвороби, каліцтво, інше).

Згідно п. 5.2 договору розмір аліментів на дітей та/або розмір додаткових витрат на дітей та/або будь-кого із дітей, визначений в даному договорі, може бути згодом зменшено або збільшено за домовленістю між сторонами, за рішенням суду за позовом батька або матері у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до квитанцій наданих відповідачем про сплату аліментів, які перераховувались ним на ім`я позивача (а.с.65-94), він належним чином виконує умови договору. Вказані обставини позивачем не заперечуються.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином виконує умови договору, сплачує обумовлену сторонами в договорі про сплату аліментів на дітей від 30.03.2021 суму аліментів на утримання дітей щомісячно, що підтверджується наданими відповідачем квитанціями, а оскільки сторони умовами договору вже погодили підстави, порядок та розмір сплачуваного утримання, встановлення розміру аліментів судом призведе до подвійного стягнення аліментів.

Суд апеляційної інстанції частково не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1,2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно з ч.ч. 1, 9ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим кодексом та іншими нормативно-правовими актами на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства.

Серед загальних засад регулювання сімейних відносин у ч. 2ст. 7 СК України закріплена можливість урегулювання цих відносин за домовленістю (договором) між їх учасниками.

Згідно ст. 9 СК України подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.189 СК України, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

За статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статей 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 вказувала, що ОСОБА_2 наразі проходить військову службу в Збройних Силах України.

Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» передбачено виплату додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України на період дії воєнного стану у розмірі 30 000 грн щомісячно.

За таких обставин вважала, що матеріальний стан відповідача покращився.

Разом з тим, колегія суддів не бере до уваги вказані доводи з огляду на таке.

Так, дійсно постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Разом з тим, постановою КМУ №122 від 16 лютого 2022 року «Про внесення змін до постанови Кабінету міністрів України від 26 лютого 1993 р. №146» встановлено, що з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом.

Аналізуючи вказані норми права, колегія суддів вважає, що додаткові виплати військовослужбовцям в розмірі 30 000 грн проводяться тільки в період дії воєнного стану, тобто має тимчасовий характер. Також слід зазначити, що вказані виплати не входять до грошового забезпечення (доходу) військовослужбовця, що підтверджується довідкою про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 , відповідно до якої загальна сума грошового забезпечення останнього станом на 01.07.2022 року складає 25 051,65 грн.

Крім того, з наданих відповідачем доказів вбачається, що на даний час він проходить військову службу у Київському міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки на посаді начальника сектору соціальних виплат. У зв`язку з відкомандируванням його до м. Києва він вимушений винаймати житло, вартість якого з 02.05.2022 року по 02.07.2022 року складала 10 000 грн на місяць, а з 02.07.2022 і до закінчення терміну дії договору оренди складає 15 000 грн на місяць (а.с. 97-100).

Також слід відмітити, що відповідач, відповідно до умов договору про сплату аліментів, сумлінно виконує свої обов`язки, що не заперечується позивачкою.

За таких обставин доводи позивачки про значне покращення матеріального стану відповідача є безпідставними.

Відтак, позивач належними і допустимими доказами не довела ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, зокрема, щодо збільшення доходу відповідача, яка може зумовити збільшення розміру аліментів, передбачених договором про сплату аліментів на утримання дітей.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано зробив висновок про відмову в задоволенні позову, проте помилився з мотивами, а тому мотивувальну частину рішення суду першої інстанції слід змінити, виклавши в редакції цієї постанови.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Левченка Артема Олександровича задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 вересня 2022 року змінити в мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

Т.О. Денишенко