Справа № 510/2089/21
Провадження № 2/510/536/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.22 року Ренійський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно.Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем п`ятої черги за законом спадкового майна ОСОБА_3 у вигляді: земельної ділянки площею 3,50 га, яка розташована на території Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт І-ОД № 010025 від 22.12.2003 р. та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . У встановлений законодавством строк він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак прийняв її в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідач по справі є спадкоємцем за заповітом, який відмовився від спадщини на його користь. Всі ці обставини були встановлені рішенням суду від 28.08.2018 р. у справі № 510/804/18, яким за позивачем було визнано право власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки, рішення суду набрало законної сили 29.09.2018 р.. 13.10.2021 р., позивач звернувся до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Вальченко В.В. (ордер серії ОД № 284498 від 29.09.2021 р.) направив до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та не суперечить закону.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: витяг з по господарської книги № 322 від 30.09.2021 р.; довідка виконкому Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 17.09.2021 р. № 318; звіт про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії від 13.10.2021 р.; свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; технічний паспорт на житловий будинок по АДРЕСА_1 , самочинних споруд не має; рішення Ренійського районного суду Одеської області від 28.08.2018 р..

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 ..

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді: житлового будинку АДРЕСА_2 та земельної ділянки площею 3,50 га, яка розташована на території Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 28.08.2018 р. у справі № 510/804/18 було визнано право власності за позивачем на земельну ділянку площею 3,50 га, яка розташована на території Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Рішення набрало законної сили 29.09.2018 р. Цим рішенням встановлено, що позивач є спадкоємцем п`ятої черги за законом спадкового майна ОСОБА_3 , оскільки є її онуком. На випадок своєї смерті ОСОБА_3 залишила заповідальне розпорядження, яким все своє майно заповіла ОСОБА_2 (відповідач по справі), яка відмовилась від спадщини на користь позивача. Позивач прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки відмову від спадщини не заявляв, на час відкриття спадщини мешкав разом із спадкодавцем.

Відповідно до ст. 82 ч. 5 ЦПК України, обставини встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.

13.10.2021 р. позивач звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії.

Таким чином, позивач прийняв спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_3 шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інший спадкоємець за заповітом відмовився від неї на користь позивача.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1 ст. 1225 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 28.08.2018 р. у справі № 510/804/18 було встановлено, що позивач є спадкоємцем п`ятої черги за законом, спадщину прийняв відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 відмовився від спадщини на користь позивача, ці обставини не підлягають доказуванню відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявляв про відмову від неї, однак оформити її не може у зв`язку з обставинами, які не залежать від нього.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на нерухоме майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 328, 1217, 1218, 1222, 1225, 1258, 1261, 1268, 1270, 1273 ЦК України, ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

1.Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності- задовольнити.

2.Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 85,40 кв.м. та житловою площею 37,0 кв.м..

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Костянтин СОРОКІН