Справа № 698/314/22
Провадження № 6/698/6/22
УХВАЛА

29 вересня 2022 р. Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі

головуючого судді Баранова О.І.,

за участю секретаря Пугачовської Т.І.,

представника боржника ОСОБА_1 ,

заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у селищі Катеринопіль заяву адвоката Полежаки Володимира Федоровича в інтересах боржника ОСОБА_3 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

07.06.2022 року представник боржника ОСОБА_3 , адвокат Полежака В.Ф. (надалі представник боржника) звернувся до суду з вказаною вище заявою. В обґрунтування заяви представником боржника, зокрема зазначено, що 11.05.2022 року Катеринопільським районним судом Черкаської області за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей до досягнення повноліття видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/2 частини всіх доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 квітня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття та стягнення на користь держави судового збору у розмірі 248 грн. 10 коп..

Також в обґрунтування заяви представником боржника зазначено, що звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу, заявниця ОСОБА_2 зазначила, що вона проживає разом з дітьми: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які знаходяться на її повному утриманні. При цьому представник боржника стверджує, що ОСОБА_2 не надала суду жодного доказу на підтвердження існування вказаних обставин. В той час, як фактично заявниця ОСОБА_2 проживала окремо від дітей, які проживали разом з батьком ОСОБА_3 та утримувалися останнім.

На підставі викладеного, представник боржника вважає, що судовий наказ від 11.05.2022 року належить визнати таким, що не підлягає виконанню згідно ст. 432 ЦПК України, оскільки на час видачі вказаного наказу у боржника був відсутній обов`язок по утриманню дітей.

В судовому засіданні представник боржника підтримав вимоги щодо визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Зокрема, в обґрунтування заяви зазначив що, як на його думку, судовий наказ від 11.05.2022 року було видано незаконно, оскільки фактично діти проживали разом з боржником та перебували на утриманні останнього. З огляду на наведене вважає, що докази, які були надані заявницею ОСОБА_2 в обґрунтування вимог про видачу судового наказу є недопустимими.

В судовому засіданні, будучи попередженою про відповідальність за введення суду в оману, заявниця ОСОБА_2 проти задоволення заяви заперечила у повному обсязі з мотивів, що їх спільні діти як проживали і перебували на її утриманні , так і до цього часу проживають та перебувають на її утриманні. Стверджує, що до призову до лав ЗСУ у зв`язку із початком війни, боржник ОСОБА_3 постійно перебував на заробітках у місті Києві, а отже, не міг проживати разом з доньками, які постійно проживають у селищі ОСОБА_6 . При цьому зауважила, що не зважаючи на перебування на заробітках, боржник ОСОБА_3 не надавав їй коштів на утримання дітей. Також на спростування відомостей щодо спільного проживання дітей з батьком та відповідно здійснення останнім утримання пояснила, що у сторонніх осіб могло виникнути помилкове уявлення, що діти проживають з батьком, оскільки вона дозволяла останнім короткотривалі побачення з батьком, у проміжках між перебуванням останнього на заробітках. При цьому дозволяла дітям знаходитися біля батька близько тижня. Зауважила, що до цього часу менші дівчата є малолітніми, а отже, мають перебувати разом з матір`ю.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що 11.05.2022 року Катеринопільським районним судом Черкаської області у справі № 698/314/22 було винесено судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини всіх доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 квітня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття та стягнення на користь держави судового збору у розмірі 248 грн. 10 коп..

З довідки виконавчого комітету Катеринопільської селищної ради від 26.04.2022 року № 375/09-08 вбачається, що остання була надана заявником ОСОБА_2 разом з заявою про видачу судового наказу від 29.04.2022 року в обґрунтування факту перебування на її утриманні: неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , малолітніх доньок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Згідно вказаної довідки вбачається, що вказані діти входять до складу сім`ї заявника ОСОБА_2 ..

З рішення Катеринопільського районного суду від 30.12.2021 року у справі № 698/810/21 вбачається, що останнє було надане заявником ОСОБА_2 разом з заявою про видачу судового наказу від 29.04.2022 року в обґрунтування факту розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ..

З наданих разом з заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню від 07.06.2022 року дублікатів чеків вбачається, що платником за вказаними чеками є ОСОБА_3 , який здійснює перекази коштів з однієї картки на іншу, однак визначити одержувача за вказаними чеками є неможливим, оскільки останні не містять його зазначення. З огляду на наведене, суд визнає даний доказ неналежним.(а.с.7-10)

З наданого разом з заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню від 07.06.2022 року акта про підтвердження фактичного місця проживання вбачається, що громадяни ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , зазначають про те, що ОСОБА_3 фактично, постійно проживає за адресою АДРЕСА_1 разом з доньками ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також зазначено, що діти знаходяться на утриманні батька, який в даний час перебуває в лавах ЗС України. Також вбачається, що при складенні вказаного акту представники органу місцевого самоврядування не залучалися (а.с.5)

З наданого разом з заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню від 07.06.2022 року витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2022 року № 20 вбачається, що з 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією РФ проти України солдат ОСОБА_3 зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .(а.с.12)

З акта про неможливість виклику в судове засідання від 12.09.2022 року вбачається, що вказаний акт складено комісією Катеринопільського районного суду на підтвердження обставин неможливості виклику свідків: ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , у зв`язку із відсутністю поточних видатків на оплату поштових послуг.(а.с.51)

Відповідно до ч. 8 ст. 170 ЦПК України в разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, крім іншого, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох дітей і більше половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 184 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самостійно.
Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Відповідно до статті 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Відповідно до п.1-1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження судовий наказ є виконавчим документом.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звернутися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до статті 181 Сімейного кодексу України право вимоги про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину належить тому із батьків, з ким безпосередньо проживає дитина.

Видача судового наказу проводиться суддею одноосібно без судового засідання і виклику стягувача та боржника для заслуховування їх пояснень.

ЦПК України не передбачено право боржника як оскаржити судовий наказ в апеляційному порядку, так і подавати заяву про скасування судового наказу в межах статті 170 ЦПК України.

Якщо боржник не згідний саме з розміром аліментів, які будуть з нього стягуватися, він може подати відповідну позовну заяву про зменшення розміру аліментів, належним чином обґрунтувавши її та надавши суду відповідні докази.

У разі повної незгоди боржника із судовим наказом про стягнення аліментів можливо переглянути відповідне рішення за нововиявленими обставинами або визнати судовий наказ таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково за змістом статті 432 ЦПК України не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права. У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Зі змісту листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 01 липня 2015 року наведені в статті 432 ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріально-правових підстав відносяться випадки відсутності зобов`язання боржника через його припинення, добровільне виконання боржником обов`язку поза межами виконавчого провадження, зарахуванням зобов`язання за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання зобов`язання.

Процесуальними ж підставами будуть обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок досліджених доказів у їх сукупності, з урахуванням встановленого судом факту, що з 24.02.2022 року і до часу розгляду вказаної заяви, батько дітей, кошти на утримання яких повинні утримуватися за оспорюваним судовим наказом від 11.05.2022 року, находиться у лавах ЗС України, передбаченого ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 рокуобов`язку щодо необхідності забезпечення перебування малолітніх дітей разом з матір`ю, та вимог ст.. 181 СК України в частині наявності права вимоги про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину у того із батьків, з ким безпосередньо проживає дитина, суд дійшов висновку, що доводи заявника про те, що спільні діти сторін фактично проживають разом з батьком є непідтвердженими належними та допустимими доказами та відповідно не спростовують твердження заявниці про те, що спільні діти як проживали, так і продовжують проживати разом з нею і перебувають на її утриманні.

При цьому суд враховує, що наявний у матеріалах заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню акт може бути наслідком помилкового уявлення осіб, що його склали, оскільки вказані особи стверджують постійне проживання спільних дітей колишнього подружжя разом з батьком у період перебування останнього у лавах ЗС, що є об`єктивно неможливим. При цьому суд позбавлений можливості допитати в судовому засіданні свідків, клопотання про допит яких подано представником боржника, оскільки явка вказаних свідків в судове засідання не була забезпечена останнім, а можливість виклику свідків судом відсутня, внаслідок незабезпечення фінансування поштових витрат.

За таких обставин, суд визнає, що звертаючись з заявою про видачу судового наказу заявниця ОСОБА_2 навела законні підстави для видачі останнього, оскільки спільні діти колишнього подружжя перебували на її утриманні та об`єктивно не могли проживати разом з батьком, що унеможливлювало б видачу судового наказу і відповідно, в подальшому могло б бути процесуальною підставою для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на наведене вище, суд визнає, що передбачені законом як матеріально правові, так і процесуальні підстави для задоволення заяви адвоката Полежаки В.Ф. в інтересах боржника ОСОБА_3 про визнання судового наказу від 11.05.2022 року таким, що не підлягає виконанню відсутні.

Керуючись ст.ст. 353 ч.1 п. 25, 432 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви адвоката Полежаки Володимира Федоровича в інтересах боржника ОСОБА_3 про визнання судового наказу від 11.05.2022 року у справі № 698/314/22 таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було поставлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 30.09.2022 року.

Головуючий: Баранов О.І.