ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/1532/21 Номер провадження 22-ц/814/1060/22Головуючий у 1-й інстанції Тищенко Л. І. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

за участю секретаря Владімірова Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 17 січня 2022 року (повний текст рішення складено 26 січня 2022 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на предмет іпотеки.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 16 липня 2018 року, між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого він позичив останньому грошові кошти у сумі 300 000,00 грн, що в еквіваленті до долара США по офіційному курсу Національного Банку України на день позики складає 12 400,00 доларів США, що підтверджується розпискою підписаною ним та відповідачем.

На забезпечення виконання договору позики 16 липня 2018 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області Микитенко Ю.В., який зареєстрований в реєстрі за № 917. Предметом іпотеки, згідно пункту 1.3 договору іпотеки, є нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння, виданого виконавчим комітетом Гадяцької міської ради народних депутатів 16 серпня 1986 року, взамін договору купівлі - продажу, посвідченого Гадяцькою держнотконторою 24 квітня 1978 року за № 550. Житловий будинок «А-1,а» житловою площею 59,2 кв.м., загальною площею 93 кв. м., тамбур «а1», сарай «Б», гараж «В», сарай з погребом «Г», літня кухня «Д», №1 ворота, №2 хвіртка, №3 огорожа (номер запису в ДРРП: про іпотеку: 27050853, про обтяження 27051659); земельна ділянка загальною площею 0,1 га, кадастровий номер :50:003:0413 за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (номер запису в ДРРП: про іпотеку 27052078, про обтяження: 27052481); земельна ділянка загальною площею 0,0429 га, кадастровий номер :50:003:0414 за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства (номер запису в ДРРП: про іпотеку 27052868, про обтяження 27053290).

У подальшому ОСОБА_2 свої зобов`язання по договору не виконав. 26 червня 2019 року ОСОБА_2 письмово звернувся до нього з проханням відстрочити виконання зобов`язання до 01 січня 2020 року та не звертатись до суду з відповідною позовною заявою щодо несплати ним боргу. Але свої зобов`язання за договором він не виконав. На його неодноразові прохання при зустрічі з відповідачем та по телефону виконати свої зобов`язання за договором позики та повернути грошові кошти в розмірі 300 000,00 грн, відповідач не вчинив жодних дій, у зв`язку з чим у нього на підставі пункту 3.4 договору іпотеки виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки належний відповідачу будинок та земельні ділянки в рахунок погашення заборгованості за іпотечним договором, шляхом визнання за ним права власності на предмет іпотеки за рішенням суду. Позивач у позові також зазначає, що не вживав заходи досудового врегулювання спору.

У зв`язку з цим позивач ОСОБА_1 просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за договором позики від 16 липня 2018 року на загальну суму 300 000,00 грн, шляхом припинення реєстрації права власності за ОСОБА_2 на предмет іпотеки та визнання за ним права власності на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок «А-1,а» житловою площею 59,2 кв.м., загальною площею 93 кв. м., тамбур «а1», сарай «Б», гараж «В», сарай з погребом «Г», літня кухня «Д», №1 ворота, №2 хвіртка, №3 огорожа; земельну ділянку загальною площею 0,1 га, кадастровий номер :50:003:0413 за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; земельна ділянка загальною площею 0,0429 га, кадастровий номер :50:003:0414 за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства. Припинити договір іпотеки, укладений 16 липня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області Микитенко Ю. В., зареєстрований в реєстрі за №917 та зняти заборону відчуження на іпотеку вказаного нерухомого майна, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 17 січня 2022 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за договором позики від 16 липня 2018 року на загальну суму 300 000,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що нормами чинного законодавства не передбачено можливості звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем за рішенням суду, з урахуванням вимог статей 328, 335, 392 ЦК України у контексті статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку», тому позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, у зв`язку з чим його позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Із рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 17 січня 2022 року не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі прохає скасувати рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 17 січня 2022 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Позиції учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що оскаржуване судове рішення є необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На думку позивача, суд першої інстанції, розглядаючи дану справу, не взяв до уваги відсутність у ОСОБА_1 правовстановлюючих документів, технічної документації на предмет іпотеки, на чому під час судового розгляду наголошував представник позивача, та що це є безспірною перешкодою для набуття права власності на предмет іпотеки у позасудовому порядку, а також є підставою для звернення за захистом прав до суду шляхом визнання права власності на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції

Від позивача ОСОБА_1 надійшло до суду апеляційної інстанції клопотання про розгляд справи без участі сторони, в якому останній, посилаючись на введення воєнного стану в країні, прохав розглянути апеляційну скаргу на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 17 січня 2022 рокубез його участі та участі його представника, задовольнивши її в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечував та прохав рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 17 січня 2022 року залишити без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16 липня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір безвідсоткової позики, відповідно до умов якого останній отримав позику у сумі 300 000,00 грн, що складає 12 400,00 доларів США та зобов`язався до 16 липня 2019 року повернути таку ж суму грошових коштів, а саме 300 000,00 грн, що складатиме не менше 12 400,00 доларів США.

Згідно пункту 7 договору позики, позичальник діє зі згоди дружини ОСОБА_3 на підставі заяви, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області Микитенко Ю. В. 16 липня 2018 року за реєстровим номером 916 (а.с. 11).

ОСОБА_2 на підтвердження укладення договору позики від 16 липня 2018 року та його умов надав розписку ОСОБА_1 про отримання від нього грошових коштів у сумі 300 000,00 грн, що в еквіваленті до долара США по офіційному курсу Національного Банку України, станом на 16 липня 2018 року, становило 12 400,00 доларів США (а.с. 12).

На забезпечення виконання зобов`язань за договором позики, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки 16 липня 2018 року, предметом якого є житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння, виданого виконавчим комітетом Гадяцької міської ради народних депутатів 16 серпня 1986 року, взамін договору купівлі - продажу, посвідченого Гадяцькою держнотконторою 24 квітня 1978 року за № 550. Житловий будинок «А-1,а» житловою площею 59,2 кв. м., загальною площею 93 кв. м., в цілому складається з тамбура «а1», сараю «Б», гаража «В», сараю з погребом «Г», літньої кухні «Д», воріт №1, хвіртки №2, огорожі №3; земельної ділянки загальною площею 0,1 га, кадастровий номер :50:003:0413 за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; земельної ділянки загальною площею 0,0429 га, кадастровий номер :50:003:0414 за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства.

Згідно з пунктом 3.2 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким є застереження визначене пунктом 3.3 та пунктом 3.4 цього договору.

Згідно пункту 3.4 договору іпотеки, у відповідності до статті 36 Закону України «Про іпотеку», цей пункт договору (застереження) є договором про задоволення вимог іпотекодержателя на підставі якого іпотекодержатель згідно статті 37 Закону України «Про іпотеку» набуває право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань позичальником за договором позики (Основним зобов`язанням).

У разі виникнення будь-яких перешкод для набуття права власності на предмет іпотеки відповідно до цього пункту (в тому числі, якщо іпотекодавці не передають іпотекодержателю правовстановлюючі документи, технічну та всю іншу документацію відносно предмета іпотеки, необхідних для реєстрації права власності на предмет іпотеки), іпотекодержатель має право за рішенням суду визнати за собою право власності на предмет іпотеки (а.с. 13-15).

Відповідно до клопотання від 26 червня 2019 року ОСОБА_2 просив відстрочити сплату боргу до 01 січня 2020 року (а.с. 16).

Позиція суду апеляційної інстанції

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України та статтею 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 33 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто, законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Статтею 36 Закону, яка має назву: «Позасудове врегулювання», передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону;

право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону.

У свою чергу, статтею 37 Закону, яка має назву: «Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки», передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що стаття 37 Закону не містить можливості визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем за рішенням суду. При цьому позивач не позбавлений відповідно до статей 38, 39 Закону можливості звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в інший спосіб, ніж визнання права власності на нього.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду. Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі. Таким чином, суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем.

Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.

Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі.

З урахуванням вимог статей 328, 335, 392 ЦК України у контексті статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання право власності на нього за іпотекодержателем.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог статей 328, 335, 392 ЦК України у контексті статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем, оскільки це виключно позасудовий спосіб врегулювання спору.

Колегія суддів наголошує, що позивач не позбавлений відповідно до статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» можливості звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в інший спосіб, ніж визнання права власності на нього.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем на підтвердження своїх вимог не надано суду будь-яких доказів щодо здійснення йому перешкод з боку відповідача для набуття права власності на предмет іпотеки, як не надано документів щодо відмови йому державним реєстратором в реєстрації права власності на предмет іпотеки. Також позивач у позові зазначив, що не вживав заходи досудового врегулювання спору.

Окрім того, частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини третьої статті 10 цього Закону державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною першої статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

За змістом статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, подається, зокрема документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Відповідно до пункту 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У наведених правових нормах визначено перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та статті 37 Закону України «Про іпотеку» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 17 січня 2022 року без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 17 січня 2022 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 травня 2022 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко