Справа № 522/5082/22
Провадження № 2/522/3574/22
05 жовтня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого судді Шенцевої О.П.,
за участі секретаря Лукашкіні О.В.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про відшкодування майнової шкоди, -
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, в якій просять стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на їх користь майнову шкоду, завдану залиттям квартири, у розмірі 94 749,40 грн. та понесені судові витрати, що складаються із судового збору 922,40 грн. та витрат на проведення експертного дослідження 6000,00 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивачі посилаються на те, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1 , та якою Позивачі володіють у рівних частках відповідно до договору купівлі-продажу від 23.08.2002 року, зареєстрованого в реєстрі приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фуфаєвою О. О. за № 1020.
15 січня 2022 року відбулось залиття квартири Позивачів, внаслідок вихіду з ладу трубопроводу системи центрального опалення на горищному приміщенні , яке сталося через закриті крани на прибор нагріву у квартири АДРЕСА_2 , власниками якої є Відповідачі, які у рівних частках володіють зазначеною квартирою за адресою: АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 07.08.2009 року, зареєстрованого в реєстрі приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гордою І. В. за № 1142.
Звернення до відповідачів щодо добровільного відшкодування завданих збитків виявилися марними.
За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2022 року, справа передана судді Шенцевій О.П.
Ухвалою суду від 29.04.2022 року позовну заяву залишено без руху надавши позивачем строк для усунення недоліків, протягом п`яти днів з дня отримання.
Ухвалою суду від 20.05.2022 року призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання.
Сторони у судове засідання не з`явилися.
Відповідачі про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Доказів поважності причин неявки до суду не надавали.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачами відзиву на позов, постановив ухвалу про заочний розгляд справи згідно з ст. ст. 280-281 ЦПК України.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Враховуючи викладене, згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини:
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1 . Зазначена обставина підтверджується договором купівлі-продажу від 23.08.2002 року, зареєстрованого в реєстрі приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фуфаєвою О. О. за № 1020.
Власниками квартирі АДРЕСА_2 , є Відповідачі, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Зазначена обставина підтверджується наданною Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно,згідно до якої, вони є власниками квартири у рівних частинах на підставі договору купівлі-продажу від 07.08.2009 року, зареєстрованого в реєстрі приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гордою І. В. за № 1142.
15 січня 2022 року відбулось залиття квартири квартири АДРЕСА_1 ,яка належить позивачам.
17 січня 2022 року Позивач ОСОБА_2 звернувся до КП «ЖКС «Порто-Франківський» із заявою про проведення огляду і обстеження майна з метою виявлення порушень, які могли стати чинниками, що спричинили залиття, з метою подальшого відшкодування майнових збитків, що були понесені Позивачами.
Про факт залиття квартири позивачів за участі Начальника дільниці №4 КП«ЖКС «Порто-Франківський» ОСОБА_6 , ст.майстра дільниці №4 КП«ЖКС «Порто-Франківський» ОСОБА_7 та майстера дільниці №4 КП«ЖКС «Порто-Франківський» Козак С.І. було проведено обстеження квартири АДРЕСА_4 , та складений акт обстеження, відповідно до якого було встановлено, що на стелі у квартирі Позивачів спостерігаються сліди залиття та обвалення стелі та за результатами обстеження встановлено, що причиною залиття є передчасний вихід з ладу трубопроводу системи центрального опалення на горищному приміщенні через закриті крани на приборах нагріву у квартирі АДРЕСА_2 , власниками якої є відповідачі.
10 лютого 2022 року Позивач, на підставі Акту обстеження КП «ЖКС «Порто-Франківський» від 17.01.2022 року, звернулася до судового експерту з будівельно-технічних експертиз Мазурової І. С. із заявою щодо проведення експертного дослідження квартири АДРЕСА_1 , з наміром отримання відповідей на питання щодо наявності пошкоджень зазначеної квартири внаслідок залиття, встановлення причин залиття та визначення вартості (розмір заподіяної майнової шкоди) ремонтно-будівельних робіт для усунення наслідків залиття квартири.
Частиною першою статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт.
Відповідно до вимог ст. ст. 177, 179 Житлового кодексу України громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитись до сантехнічного обладнання, користуватися будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинкових територій.
Згідно ч. 4 та ч. 5 ст. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.
Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
На підставі викладеного суд вважає, що по справі доведене завдання шкоди майну позивачів з вини відповідачів, а саме за наслідком залиття належної позивачам квартири водою, з трубопроводу системи центрального опалення на горищному приміщенні , який вийшов з ладу через закриті крани приборів нагріву у квартирі АДРЕСА_5 , де власниками є Відповідачі.
Згідно ч. 2 ст. 1166 ЦК України обов`язок доказування того, що шкода завдана не з вини відповідача, лежить на відповідачеві.
Згідно із роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.03.92 року "Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди" розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно з ч. 3 ст. 156 Житлового кодексу України власник квартири та члени його сім`ї повинні дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири).
Враховуючи викладені положення діючого законодавства саме на власника покладається обов`язок відшкодування шкоди, заподіяної у зв`язку із використанням належного йому майна, як самим власником так і членами його родини.
З огляду на наведене, оскільки об`єктивними доказами, зібраними при розгляді судом даної справи встановлено, що залиття квартири позивачів відбулося внаслідок вини відповідача, в належній їй на праві приватної власності квартирі, то шкода, заподіяна залиттям квартири позивачів, підлягає стягненню з відповідача, як власника квартири.
Статтею 319 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.
Відповідно до ст. ст. 322, 323 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Отже позовні вимоги щодо стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, суд вважає такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цих Кодексом.
Відповідно до статті 190 Житлового кодексу Української РСР «Підприємства, установи, організації, а також громадяни, які заподіяли шкоду жилим будинкам, жилим приміщенням, інженерному обладнанню, об`єктам благоустрою і зеленим насадженням на прилеглих до будинків ділянках, зобов`язані відшкодувати заподіяну шкоду.»
Відповідно до пункту 8 частини 2 статті 16 ЦКУ способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до частини 1 статті 22 ЦКУ особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 22 ЦКУ втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
До того ж, відповідно до частини 3 статті 386 ЦКУ власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі 922,40 грн. та витрати, пов`язані із розглядом справи у суді у розмірі 6000, 00 гривень (які були сплачені за проведення експертного дослідження).
Відповідно до ст. 543 ЦКУ У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273, 280-282 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про відшкодування майнової шкоди - задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 ) та ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_2 ,що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 ) солідарно понесені судові витрати, що складаються із судового збору - 922,40 грн. (дев`ятсот двадцять дві гривні 40 копійок) гривень та витрати на проведення експертного дослідження 6000,00 (шість тисяч) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлений 06.10.2022 року.
Суддя