БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/506/22, cправа № 361/9201/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«02» вересня 2022 року м. Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань Гафінчук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ», про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1274 від 15 червня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. щодо стягнення із нього грошових коштів на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» (далі ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС») у сумі 1 185 430 грн. 28 коп.

В обґрунтування вимог зазначається, що 15 червня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В.вчинено виконавчий напис № 1274 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 1 185 430 грн. 28 коп.на користь ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС»,яке є правонаступником за кредитним договором № 830/РП/65/2007-840 від 20 серпня 2007 року, укладеним з Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» (далі ПАТ «КБ «Надра») на підставі Договору про відступлення права вимоги № GL2N79275_266ПВ від 02 березня 2020 року.

За умовами кредитного договору № 830/РП/65/2007-840 від 20 серпня 2007 року

ПАТ «КБ «Надра» надав під проценти позику на суму 27 582 доларів США

97 центів на придбання автомобіля до 20 серпня 2014 року. За період з 02 березня 2020 року по 05 червня 2020 року сума заборгованості складає 1 185 430 грн. 28 коп., до якої входить сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 602 262 грн. 03 коп., сума заборгованості за відсотками у розмірі 582 868 грн. 25 коп., сума плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 300 грн. 00 коп.

Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П.

07 жовтня 2020 року відкрито виконавче провадження № 63249643 з виконання виконавчого напису № 1274 від 15 червня 2020 року про стягнення грошових коштів 1 185 430 грн. 28 коп.

Оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням чинного законодавства і є таким, що не підлягає виконанню з огляду на те, що заборгованість не є безспірною, пропущено строк позовної давності для вчинення виконавчих написів.

З підстав визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню позивач звернувся до суду, а також 12 січня 2021 року подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 січня 2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження.

13 січня 2021 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області вжито заходів забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 15 червня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., який зареєстрований в реєстрі № 1274, щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» заборгованості у розмірі 1 185 430 грн. 28 коп. до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі

№ 361/9201/20.

Представник позивача подав до суду заяву про зміну підстав позову шляхом їх доповнення від 04 травня 2021 року. У даній заяві зазначено, що виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. без наявних правових підстав, кредитний договір, за яким відповідач має намір стягнути грошові кошти, не посвідчений нотаріально, крім того, додатковою обставиною для доповнення позову є не набуття відповідачем права вимоги до позивача за кредитним договором № 830/РП/65/2007-840 від 20 серпня 2007 року. Відповідачем не надано на підтвердження переходу від ПАТ «КБ «Надра» права вимоги до позивача, документом первісного бухгалтерського обліку не підтверджено рух майна-права вимоги від ПАТ «КБ «Надра» до відповідача. Договір відступлення права вимоги

№ GL2N79275_266ПВ від 02 березня 2020 року не підтверджує наявність у відповідача права вимоги до позивача та те, що він є належним кредитором. У відповіді на адвокатський запит № 4065 від 26 січня 2021 року відсутній додаток №1 до договору № GL2N79275_266ПВ, в якому повинно зазначатися перелік осіб та договорів за якими до відповідача переходить право вимоги. У пункті 4 договору № GL2N79275_266ПВ зазначено, що за відступленням права вимоги за основним договором відповідно до договору новий кредитор сплачує банку грошові кошти у сумі 2 099324 грн 12 коп. Ціна договору сплачується новим кредитором банку у повному обсязі до моменту набуття чинності договором. Доказів оплати відповідачем на користь ПАТ «КБ «Надра» 2 099324 грн 12 коп. до моменту укладення договору

№ GL2N79275_266ПВ від 02 березня 2020 року не надано.

06 вересня 2021 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті.

07 вересня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву згідно з яким 20 серпня 2007 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір

№ 830/РП/65/2007-840, за яким ОСОБА_1 надано кредит на суму 27 582 доларів США

97 центів. 02 березня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС»,укладено договір про відступлення права вимоги № GL2N79275_266ПВ, за яким ТОВ

«ФК «ІНВЕСТ ХАУС»є правонаступником (новим кредитором) за кредитним договором

№ 830/РП/65/2007-840 від 20 серпня 2007 року. Заборгованість з даним договором є непогашеною, зобов`язання по виплаті кредитних коштів не виконані і не виконуються.

15 червня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В.вчинено виконавчий напис № 1274 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за вищевказаним договором. 07 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П. відкрито виконавче провадження № 63249643 з виконання виконавчого напису № 1274 від 15 червня 2020 року. На вчинення виконавчого напису нотаріусу надавались документи, які підтверджують безспірність списання заборгованості: оригінал договору

№ 830/РП/65/2007-840 від 20 серпня 2007 року, копію договору факторингу, за яким до

ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС»перейшло право вимоги за договором № 830/РП/65/2007-840 від 20 серпня 2007 року, розрахунок заборгованості за вищевказаним договором, засвідчений стягувачем. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Нормами чинного законодавства не передбачено зобов`язання нового кредитора повідомляти боржника про відступлене право вимоги, а також не міститься строку такого повідомлення. При вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, представник відповідача ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС»- Семченкова Н.С. вважала, що суд має виходити з принципу диспозитивності. Позивачем не надано доказів щодо підтвердження здійснення ним таких витрат, у прохальній частині позову не зазначено про вимоги зі стягнення витрат на адвоката. Заявлена сума витрат на правничу допомогу у розмірі 44 000 грн. 00 коп., за виключенням судового збору, є не доведеною, є завищеною, необґрунтованою та не співмірною. Позовна заява з визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є шаблонною, нескладною, із наявністю значної судової практики та справ із зазначеного питання. Відповідач ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

30 вересня 2021 року від представника позивача-адвоката Сидоренка В.А. до суду надійшло ряд клопотань. Клопотання про включення до судових витрат позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі фактично понесених 42 000 грн. 00 коп. та

40 062 грн. 00 коп. гонорару успіху, а також про долучення відповідних доказів з детальним описом робіт, виконаних адвокатом для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою їх розподілу. В обґрунтування зазначалось, що між позивачем та адвокатським об`єднанням «Євстігнєєв, Сидоренко і партнери» 07 грудня 2020 року укладено договір про надання правової допомоги № 114-С, додаток № 1 з конкретизацією предмету правової допомоги, погодженням розмірів гонорару, тарифікацією години представництва в суді, розміром гонорару успіху. Між позивачем та Об`єднанням 21 вересня 2021 року укладено акт № 4 до договору та додатку № 1, в якому зафіксовано передання правничої допомоги у розмірі 42 000 грн. 00 коп., фактично оплаченою ОСОБА_1 протягом грудня 2020 року- березня 2021 року, що підтверджується відповідними банківськими квитанціями. На обсяг правової допомоги вплинула також процесуальна поведінка відповідача під час розгляду справи, а також систематичне підвищення кваліфікації адвокатом, який надавав правову допомогу в межах даної справи, що підтверджується відповідними сертифікатами. Зазначалось також, що для позивача має істотне значення результат розгляду цієї справи через реальну загрозу позбавлення права власності на транспортний засіб, який відповідач мав намір реалізувати через незаконний виконавчий напис на публічних торгах. Клопотання про огляд оригіналів письмових доказів, поданих відповідачем, поновлення строку для надання такого клопотання. А також клопотання про залишення без розгляду відзиву відповідача з усіма додатками, як поданого з пропуском строку, зазначеного в ухвалі суду від 06 січня 2021 року, в якій на подання відзиву надавався строк до 06 квітня 2021 року. Згідно з частинами першою, другою статті 126 ЦПК України, документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім передбачених Кодексом випадків. При поданні відзиву відповідач не ставив питання поновлення строку та не доводив підстав поважності пропуску строку, про існуючий спір відповідачу було достеменно відомо про існуючий спір, оскільки представником відповідача подавалось клопотання про відкладення розгляду справи, зареєстроване в суді 09 квітня 2021 року.

25 листопада 2021 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області відмовлено у задоволені клопотання від 07 жовтня 2021 року відповідача ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС»про заміну правонаступником ТОВ «ФК ФОРТ», яке залучено судом до участі у справі як третю особу без самостійних вимог щодо предмета спору.Згідно із запереченням представника позивача адвоката Сидоренка В.А. від 24 листопада 2021 року на вищезазначене клопотання, ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС», як стягувач у виконавчому провадженні за виконавчим написом № 1274 від 15 червня 2020 року, є належним відповідачем у даному провадженні.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сидоренка В.А. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідач ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко І.П., ТОВ «ФК ФОРТ» у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомлені.

Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши представника позивача, який просив позов задовольнити, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи 15 червня 2020 року приватним нотаріусом

Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В.вчинено виконавчий напис, зареєстрований за № 1274, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС»заборгованості за період з 02 березня 2020 року по 05 червня 2020 року у розмірі - 1 185 430 грн. 28 коп.за кредитним договором

№ 830/РП/65/2007-840 від 20 серпня 2007 року та договорами про відступлення права вимоги № GL2N79275_266ПВ від 02 березня 2020 року, за якими право вимоги перейшло до ТОВ

«ФК «ІНВЕСТ ХАУС»від ПАТ «КБ «Надра».

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області

Голяченком І.П. від 07 жовтня 2020 року відкрито виконавчі провадження № 63249643 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 1274 від 15 червня 2020 року.

Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України «Про нотаріат»).

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам статті 89 Закону України «Про нотаріат».

Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою

16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі - Порядок), затвердженого наказом Міністерства юстиції України№ 296/5від 22лютого 2012року.

Зокрема, згідно із Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України

№ 1172 від 29 червня 1999року .

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року.

Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, який має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій.

За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору.

У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису.

Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса.

Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи.

Відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від

22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року (№К/800/7651/17), визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада

2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Отже, вказаний пункт 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня

1999 року, на підставі якого вчинявся виконавчий напис за № 2693 від 14 липня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС», визнано незаконним та нечинним.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року в справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Аналогічні позиції викладені також в постановах Верховного Суду від 07 лютого

2018 року в справі № 204/4071/14-ц, від 23 січня 2018 року в справі № 310/9293/15-ц та постанові Верховного суду України від 05 липня 2017 року в справі № 6-887цс17.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі й установлює та зазначає в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Суд, перевіривши доводи позивача в повному обсязі, зазначає, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису № 1274 від 15 червня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., боржник не мав безспірну заборгованість перед стягувачем, як зазначено у виконавчому написі, оскільки стягнення відбулося поза межами строку позовної давності.

При вчиненні виконавчого напису, нотаріус не переконався у безспірності розміру заборгованості, не перевірив чи не пройшло більше ніж три роки з дня виникнення права вимоги у стягувача, не витребував іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, які він вправі витребувати у стягувача.

З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 20 серпня 2007 року укладено кредитний договір № 830/РП/65/2007-840. За таких обставин оспорювані виконавчі написи вчинено з пропуском строку, в межах якого він міг бути вчинений.

У даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Враховуючи, що виконавчий напис приватного нотаріуса вчинений у порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, сторона позивача просить стягнути із відповідача витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі - фактично понесених 42 000 грн. 00 коп. та 40 062 грн. 00 коп. гонорару успіху.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що 07 грудня 2020 року між адвокатським об`єднанням «Євстігнєєв, Сидоренко і партнери» в особі керуючого партнера, адвоката Сидоренка В.А. та Тараном М.В. укладено договір про надання правової допомоги № 114-С та додаток № 1 до нього, в якому конкретизовано предмет правової допомоги, погоджено розмір гонорару, тарифікація години представництва в суді, зазначено розмір гонорару успіху. Розмір фактично понесених судових витрат позивача на професійну правничу допомогу складає 42 000 грн.Згідно із квитанціями та меморіальними ордерами від 11 грудня 2020 року, 28 січня 2021 року та 17 березня 2021 року ОСОБА_1 сплатив на рахунок адвокатського об`єднання «Євстігнєєв, Сидоренко і партнери» за послуги правової допомоги кошти у розмірі - 42 000 грн. 00 коп.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).

Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції ВС/КГС викладеній в додатковій постанові від 24 січня 2019 року у справі №922/15944/17.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Саме такий висновок випливає з правової позиції ВС/КГС у справі №922/1163/18 від 06 березня 2019 року.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу, витраченому адвокатом на виконання робіт.

Верховним Судом наголошено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Враховуючи викладене, а також те, що заявлені позивачем витрати у розмірі фактично понесених42 000 грн. 00 коп. та 40 062 грн. 00 коп. гонорару успіхує неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, затраченим ним часом на надання правничої допомоги, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також те, що їх стягнення з позивача становить надмірний тягар для неї, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд дійшов висновку про стягнення з на користь відповідача 17 000 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Керуючись статтями 137, 141, 263-265 ЦПК України Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати виконавчий напис Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича від

15 червня 2020 року за реєстраційним номером 1274 таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ ХАУС» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин