ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/3917/21 Номер провадження 22-ц/814/2873/22Головуючий у 1-й інстанції Мельникова І.Д. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою адвоката Власюк Катерини Петрівни, представника ОСОБА_1 , на рішення Московського районного суду м.Харкова від 02 грудня 2021 року (час ухвалення судового рішення не зазначений; дата виготовлення повного текста судового рішення 08 грудня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Хаславська Карина Валентинівна, приватний виконавець округу Харківської області Нелюба Марина Анатоліївна, приватний виконавець округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У березні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, просив ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Хаславською К.В. 22 лютого 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №603, про стягнення із ОСОБА_2 за договором про надання утримання одному із подружжя від 31.01.2019 року, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Івановою О.В. та зареєстровано в реєстрі за №113, на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 562 250,00 гривень.

В обгрунтування заявлених вимог зазначено, що 04 березня 2021 року ОСОБА_2 отримав Постанову про відкриття виконавчого провадження №64612520 від 23.02.2021року, яку було видано приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Попляком В.В.

Відповідно до Постанови про відкриття виконавчого провадження №64612520 від 22.02.2021року приватним виконавцем на підставі поданої ОСОБА_1 заяви про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Харківської області Хаславської К.В. за №603, який видано 22.02.2021року, було відкрито виконавче провадження про стягнення грошових коштів у сумі 562 250,00 грн. Зазначені грошові кошти на підставі договору про надання утримання одному із подружжя повинні бути сплачені ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1

ОСОБА_2 вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст.87, ст.88 ЗУ «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, оскільки зазначена у виконавчому написі заборгованість не може вважатися безспірною.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Хаславською К.В. 22 лютого 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №603, про стягнення із ОСОБА_2 за договором про надання утримання одному із подружжя від 31.01.2019 року, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Івановою О.В. та зареєстровано в реєстрі за №113, на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 562 250,00 гривень 00 копійок.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 908 грн.

Адвокат Власюк К.П., представник ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги стверджується про помилковість висновку суду щодо належного доказу безспірності заборгованості, що виникла за договором, оскільки сторони договору для зручності саме ОСОБА_2 усно погодили, що кошти будуть перераховуватися на рахунок, відкритий в АТ «Універсал банк», тому виписка по цьому рахунку і була надана нотаріусу.

Суд безпідставно проігнорував те, що сам позивач визнає факт переказу коштів за договором до вересня 2020 року на рахунок в АТ «Універсал банк», а також те, що після отримання заяви відповідача від 15 січня 2021 року позивач не вчинив жодних дій з оспорювання суми боргу.

У відзиві адвокат Гончаров Р.О., представник ОСОБА_2 , посилаючись на необгрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Звертається увага, що з вересня 2020 року у суді розглядається спір за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про надання утримання одному із подружжя від 31.01.2019 року, що очевидно підтверджує існування спору щодо заборгованості за цією угодою.

Висновок суду про недоведеність безспірності суми боргу відповідає положенню п.8 договору про надання утримання одному із подружжя від 31.01.2019 року, яким передбачено переказ коштів саме на конкретний рахунок, відкритий у АТ КБ «Приватбанк».

Авдокат ОСОБА_3 , представник третьої особи приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Хаславської К.В., у письмових поясненнях, по суті, виклав згоду із доводами апеляційної скарги.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.01.2022 року справу передано в провадження колегії суддів Харківського апеляційного суду.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 24.01.2022 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою цього ж суду від 04.02.2022 року закінчено підготовчі дії у справі, справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 01.08.2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.371, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як убачається з матеріалів справи 31.01.2019р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Івановою О.В. посвідчено договір про надання утримання одному із подружжя, відповідно до якого, починаючи з 01.02.2019р. ОСОБА_2 зобов`язується щомісячно сплачувати ОСОБА_1 аліменти у грошовій формі у сумі 5 000 доларів США.

22.02.2021р. Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хаславською К.В. вчинено виконавчий напис (реєстровий №603) про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 562 250 грн.

У п.8 договору про надання утримання одному із подружжя від 31.01.2019р. вказано, що сплата аліментів здійснюється одним із способів за вибором ОСОБА_2 , а саме: 1) готівкою безпосередньо ОСОБА_1 , що має бути підтверджено її розпискою про отримання аліментів; 2) банківським переказом на поточний (картковий) рахунок відповідача № НОМЕР_1 в банку АТ КБ «Приватбанк».

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того. що ОСОБА_1 для вчинення виконавчого напису нотаріусу надала документи, серед яких не має виписки по рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк», який вказано у договорі, а отже вважати заборгованість безспірною неможливо, оскільки для вчинення виконавчого напису відповідачем надано виписку по картці АТ «Універсал банк».

Апеляційний суд погоджується з таким висновком місцевого суду та, перевіряючи доводи апеляційної скарги, виходить з таких міркувань.

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється ЗУ «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша ст.39 ЗУ«Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 ст.34 ЗУ «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 ЗУ «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі ст.87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 ЗУ «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст.50 ЗУ «Про нотаріат»).

Проаналізувавши наведені норми права, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року (справа № 137/1666/16-ц) зробила такі правові висновки.

«Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Проте, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.»

У справі, що переглядається, встановлено, що у пітвердження факта невиконання зобов`язання зі сплати коштів за договором ОСОБА_1 подала нотаріусу виписку з рахунку, відкритому в АТ «Універсал банк» (а.с.23-30), тоді як умовами договору (п.8) чітко визначений порядок сплати аліментів: банківським переказом на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк» або ж готівкою безпосередньо ОСОБА_1 , що має підтверджуватися відповідною розпискою (а.с.13). Іншого способу виконання грошового зобов`язання договором не передбачено.

Твердження ОСОБА_1 про наявність усної угоди із ОСОБА_2 про переказ коштів на рахунок в іншому банку з урахуванням його заперечень проти цього не можуть враховані, оскільки відповідно до ст. 654 ЦК України зміни до договору вчиняються у тій самі формі, що й договір.

За таких обставин у нотаріуса мали б виникнути обґрунтовані сумніви щодо безспірності заборгованості.

Сам факт існування у ОСОБА_2 рахунку в АТ «Універсал банк», а також відсутність (не подання) заперечнь нотаріусу, за встановлених обставин, не могло бути підставою для видання виконавчого напису.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у рішенні суду першої інстанції, питання вичерпності його висновків судів, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, наведені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанцій.

Зважаючи на встановлене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.367, ч.1 п.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката Власюк Катерини Петрівни, представника ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 07 листопада 2022 року

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов