Ухвала

29 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 523/15697/19

провадження № 61-8782ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 11 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Одесаобленерго», ОСОБА_1 про зобов`язання утриматися від дій, направлених на відключення від електропостачання, зобов`язання безоплатно підключити до електропостачання, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Одесаобленерго» (далі - АТ «Одесаобленерго»), ОСОБА_1 та просила: зобов`язати ОСОБА_1 утриматися від дій, направлених на відключення від електропостачання квартири; зобов`язати АТ «Одесаобленерго» у триденний строк з дня набуття судовим рішенням сили закону підключити безоплатно до електропостачання вказану квартиру; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди грошову суму у розмірі із розрахунку 85 гривень за кожен день можливості споживання електричної енергії починаючи з 30 вересня 2019 року до дня постановлення остаточного рішення у справі.

Позов мотивувала тим, що вона була власницею квартири АДРЕСА_1 . 19 травня 2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно те реєстру прав власності дізналась, що приватний нотаріус зареєстрував за ОСОБА_1 право власності на спірну квартиру та видав свідоцтво про придбання з торгів цієї квартири.

Позивач зазначила, що на теперішній час немає рішення суду про її виселення та вона продовжує проживати в квартирі, а також справа про визнання торгів недійсними розглядається судом.

ОСОБА_1 переоформив на себе особовий рахунок у АТ «Одесаобленерго» та звернувся із заявою про відключення квартири, де вона проживає, від електропостачання.

АТ «Одесаобленерго» 30 вересня 2019 року відключив квартиру від електромереж але ніяких актів та попереджень їй не надав. Вона 30 вересня 2019 року звернулася до Північного РЕМ, де їй відповіли, що відключення відбулося за заявою власника ОСОБА_1 та пояснили, що це питання слід вирішувати у судовому порядку, ніяких документів про відключення не надали, відмовивши з посиланням на те, що вона не є власником.

Рішенням від 07 червня 2021 року Суворовський районний суд м. Одеси у позові відмовив. Стягнув з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 3 457,80 грн на користь держави.

Постановою від 11 серпня 2022 року Одеський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнив частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 07 червня 2021 року скасував, позов ОСОБА_3 задовольнив частково.

Зобов`язав АТ «Одесаобленерго» безоплатно підключити до електропостачання квартиру АДРЕСА_1 .

Зобов`язав ОСОБА_1 утриматися від дій щодо відключення від електропостачання квартири АДРЕСА_1 .

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 44 412,5 грн у відшкодування моральної шкоди.

Стягнув з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у сумі 5 763 грн (2 305,2 грн - за подання позовної заяви та 3 451,8 грн - за подання апеляційної скарги).

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувсядо Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 11 серпня 2022 року.

Посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, особа, яка подала касаційну скаргу, просила скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Однак, таке право на касаційне оскарження не є абсолютним та безумовним, скаржник зобов`язаний обґрунтувати причини такого звернення, що дозволяють ініціювати проведення судового розгляду справи в третій раз.

Так, у положенні частини «с» статті 7 Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, акцентується увага на тому, що скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини у справах Lavages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Право заявника на апеляційний перегляд у справі забезпечено.

Всі мотивування особи, яка подає касаційну скаргу, вже були предметом розгляду в судах двох інстанцій і не потребують додаткового перегляду.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) зазначила, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначений баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, за статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Малозначна справа, як справа незначної складності, є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанцій, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована у розділі «Загальні положення» цього Кодексу, яка поширюється і на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому суд дослідив та взяв до уваги предмет позову, складність справи тазначення справи для сторін і суспільства.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Сама по собі незгода заявника із судовими рішеннями, висновками щодо встановлених обставин та оцінкою доказів не є підставою для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що судове рішення, яке оскаржене, прийняте у малозначній справі, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 11 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Одесаобленерго», ОСОБА_1 про зобов`язання утриматися від дій, направлених на відключення від електропостачання, зобов`язання безоплатно підключити до електропостачання, відшкодування моральної шкоди.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська