Провадження № 2/344/1247/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Пилипів М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

в позові вказано, що ОСОБА_2 07.11.2020 керуючи транспортним засобом поблизу с. Рибне Тисменицького району у порушення вимог п.10.1 ПДР України при зміні напрямку руху не впевнився у безпечності маневру та скоїв зіткнення з мотоциклом під керуванням ОСОБА_1 , який рухався у попутному напрямку. Постановою суду провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП щодо позивача закрито у зв`язку з відсутністю складу правопорушення. Постановою апеляційного суду відповідача визнано винним за ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП позивачу завдано моральної шкоди, також понесено витрати на правову допомогу, які підлягають стягненню з відповідача, як особи винної у скоєнні ДТП. Наявність завданої моральної шкоди позивачу, яка полягала у моральних стражданнях внаслідок протиправних дій відповідача, які супроводжувались перенесенням фізичного болю під час ДТП та емоційним стресом, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні наявні передбачені законом підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди завданої діями відповідача. Визначаючи величину відшкодування завданої суспільно шкідливими діями відповідача моральної шкоди, слід врахувати характер і тривалість моральних страждань позивача, участь у судових засіданнях по справі про адміністративне правопорушення більш як 6 місяців, суб`єктивне відношення до вчиненого відповідача (протягом притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, останній уникав участі у судових засіданнях та відмовлявся в будь-який спосіб в добровільному порядку вирішити наявний конфлікт), вважає встановлену суму в розмірі 10000 грн. цілком виправданою при даних обставинах справи. Даний розмір відшкодування моральної шкоди відповідає вимогам розумності і справедливості та є співмірним і доцільним у даному спорі. У зв`язку з участю у розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності позивачем було укладено договір про надання правової допомоги №24-11/02 від 24.11.2020, згідно п.4.2 розмір гонорару адвоката склав 9000 грн., які понесені позивачем, зв`язку із неправомірними діями відповідача.

Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримуючи вимоги позову.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав відзив на позов. У відзиві зазначено, що з позовними вимогами, викладеними позивачем у позовній заяві, повністю годитися не може, вважає позовну заяву неналежним чином обґрунтованою й такою, що підлягає до часткового задоволення. Моральна шкода, зазначена у позовній заяві - 10000 гривень, є необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам розумності й справедливості. В будь-якому разі така сума не є співмірною та доцільною в цьому спорі. Позивач не надав жодних доказів на підтвердження перенесення фізичного болю. Позивач не навів причинно-наслідковий зв`язок між тривалістю розгляду справ про адміністративне правопорушення - ці справи розглядались у суді як щодо відповідача (№ 352/2350/20), так і щодо самого позивача (№ 352/2349/20). Крім цього, позивач навів явно неправдиві відомості про те, нібито відповідач відмовлявся у добровільному порядку вирішити даний конфлікт. Адже саме категорична позиція самого позивача перешкодила такому вирішенню. Погоджуючись із тим, що позивач унаслідок ДТП зазнав емоційний стрес, визнає моральну шкоду на суму 500 грн. До позовної заяви не додано жодних документів на підтвердження оплати позивачем витрат на правову допомогу, не подано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Таким чином, документи, надані позивачем на підтвердження розміру витрат на правову допомогу, не відповідають вимогам закону. Просить суд позов задовольнити частково, а саме на суму 500 грн., відмовити у задоволенні вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу. Просив розгляд справи проводити без його участі.

Згідно наданої позивачем копії постанови Тисменицького районного суду від 07.04.2021 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП; провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення; провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю складу правопорушення. Постанова набрала законної сили 20.04.2021.

Згідно наданої позивачем постанови судді Івано-Франківського апеляційного суду постанову судді Тисменицького районного суду від 07.04.2021 щодо ОСОБА_2 за ст. 124, ст.122-4 КУпАП змінено; постанову судді Тисменицького районного суду від 07.04.2021 в частині визнання ОСОБА_2 винуватим за ст.122-4 КУпАП із закриттям провадження по справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, скасовано, провадження по справі в цій частині обвинувачення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; постанову Тисменицького районного суду від 07.04.2021 в частині визнання ОСОБА_2 винуватим за ст.124 КУпАП із закриттям провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення залишено без змін.

Позивач зазначає про наявність завданої моральної шкоди позивачу, яка полягає у моральних стражданнях внаслідок протиправних дій відповідача, які супроводжувались перенесенням фізичного болю під час ДТП та емоційним стресом, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні, участь у судових засіданнях по справі про адміністративне правопорушення більш як 6 місяців, суб`єктивне відношення до вчиненого відповідача.

Згідно з ч. 1-3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України врегульовано, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Розмір моральної шкоди позивач оцінив у 10000 грн.

Відповідач визнав позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 500 грн.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню, суд приймає до уваги, що внаслідок ДТП позивачеві, як його учасникові та потерпілій стороні завдано моральну шкоду, яка полягає у пережитому у ДТП стресі, фізичному болі під час ДТП. Моральна шкода позивача може бути компенсована у розмірі 3000 гривень з урахуванням змісту позову, доказів та підстав, що вказані на її обґрунтування.

Також позивач просить про стягнення з відповідача гонорару адвоката в сумі 9000 грн., зазначено, що у зв`язку з участю у розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності позивачем було укладено договір про надання правової допомоги №24-11/02 від 24.11.2020, згідно п.4.2 розмір гонорару склав 9000 грн., які понесені позивачем, зв`язку із неправомірними діями відповідача.

Позивачем надано суду копію договору №24-11/01 від 24.11.2020 про надання правової допомоги. Згідно договору адвокат зобов`язався надати правову допомогу щодо захисту та представництва інтересів ОСОБА_1 по справах №352/2349/20 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, №352/2350/20 щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, в порядку та умовах визначених договором. Розмір гонорару адвоката за надання послуг передбачених п.1.1 договору становить 9000 грн.

Згідно ст.30 Закону України ,,Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Суду не надано документу, що свідчить про оплату вказаного гонорару.

Понесені позивачем витрати на правову допомогу адвоката не підтверджені, а тому не можуть бути компенсовані за рахунок відповідача.

В ч.1 ст.12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч.2 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

В ч.3 ст.12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже обов`язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача.

В ч.2 ст.13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ч.5 ст.81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В ч.7 ст.81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов`язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов`язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

У Х В А Л И В :

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого на проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 3000 грн. моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Бородовський С.О.