КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2022 року

м. Київ

справа №753/22409/21

провадження № 22-ц/824/8393/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач)

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 травня 2022 року у складі судді Заставенко М.А.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

В обґрунтування позову зазначив, що позивач є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

01 липня 2021 року сталось залиття її квартири з квартири АДРЕСА_2 , яка належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2 , чим було завдано матеріальної шкоди у вигляді вартості матеріального збитку - 58 200 грн, витрат на послуги електрика - 300 грн, що в сумі складало матеріальну шкоду у розмірі 58 500 грн.

Посилався на те, що на прохання про відшкодування шкоди у добровільному порядку ОСОБА_2 ОСОБА_1 відмовив, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду.

Крім того, позивачу були спричинені душевні страждання, у зв`язку з чим просив відшкодувати їй моральну шкоду в розмірі 10 000 грн, а також 3 000 грн витрат на проведення оцінки шкоди, 3 178 грн сплаченого судового збору та 8 000 грн витрат на правову допомогу.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31 травня 2022 року позовну заяву задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану внаслідок залиття квартири, у розмірі 58 200 грн, моральну шкоду у розмірі 2 000 грн та 12 459,63 грн понесених судових витрат, а всього 72 659,63 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з указаним рішенням, 21 червня 2022 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду у розмірі 10 000 грн, моральну шкоду у розмірі 2 000 грн, в іншій частині позовних вимог - відмовити.

З оскаржуваним рішення не погоджується та вважає його таким, що не відповідає діючому законодавству, не має під собою правих підстав і ґрунтується на неналежних доказах по справі, а також таким, що ухвалене з неповним з`ясуванням всіх обставин у справі, невідповідністю висновків суду матеріалам справи та порушенням судом норм матеріального права.

У мотивування апеляційної скарги зазначає, що залиття сталось у нічний час, коли відповідач був відсутній у квартирі АДРЕСА_2 , а тому ніяких умисних або ненавмисних втручань у роботу сантехнічного обладнання не здійснював, а відтак, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача і тими наслідками, що стали результатом випадкового пошкодження гнучкого шлангу холодної води до унітазу, що призвело у свою чергу до неконтрольованого витоку води, вказуючи, що його провини у тому, що сталося, немає.

Посилається на те, що в акті №1/15/2021 від 01 липня 2021 року комісією у складі - Голови правління ОСББ «Атлант» - ОСОБА_4 , членів правління - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 було зафіксовано факт залиття квартири, при цьому, жодних суттєвих пошкоджень, порушень цілісності стін, штукатурки, стелі, багетів на стелі або інших значних проявів заподіяння збитків комісією на чолі з Головою правління ОСББ «Атлант» - ОСОБА_4 виявлено не було.

Вказує, що Звіт про незалежну оцінку майнових прав з метою визначення ринкової вартості від 18 жовтня 2021 року було складено оцінювачем Приватного підприємства «Експертзабезпечення» ОСОБА_7 через 3 місяця після залиття квартири позивача, що само по собі не може вважатись беззаперечним доказом дослідження наслідків саме цього залиття.

Уважає, що ОСОБА_7 не є експертом, а ринкова вартість права вимоги відшкодування матеріальних втрат, понесених внаслідок залиття квартири, обчислена оцінювачем, не відповідає дійсним обставинам, обсягу і вартості відновлювальних робіт, є завищеною у кілька разів кошторисом, складеним з метою отримання неправомірної вигоди позивачем за допомогою суду.

08 серпня 2022 року апеляційним судом отримано відзив на апеляційну скаргу від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки вважає рішення суду законним, обґрунтованим та таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Заява представника позивача ОСОБА_3 про проведення розгляду справи в режимі відеоконференції задоволенню не підлягає з огляду на те, що предметом позову у даній справі є відшкодування шкоди, ціна позову визначена у розмірі 68 500 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Дана справа відповідно до статті 274 ЦПК України не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд апеляційної скарги проводиться у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 травня 2022 року оскаржується відповідачем лише в частині задоволених позовних вимог, а тому в іншій частині апеляційним судом не перевіряється.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не спростовано презумпцію своєї вини, а тому позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 58 200 грн підлягають задоволенню.

Розмір моральної шкоди, який визначено позивачем в сумі 10 000 грн, суд визнав недоведеним та явно завищеним, виходячи із засад розумності і справедливості, стягнув з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 2 000 грн.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Судом установлено, що квартира за адресою АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 07 жовтня 2004 року, реєстраційний номер 2080, копією реєстраційного посвідчення від 19 жовтня 2004 року.

01 липня 2021 року сталося залиття вказаної квартири, розташованої на першому поверсі, що підтверджується Актом №1/15/2021, складеним комісією у складі Голови правління ОСББ «Атлант» ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (далі Акт №1/15/2021). Залиття відбулось внаслідок витоку води з пошкодженої гнучкої підводки до бачку унітазу з квартири АДРЕСА_2 , розташованої на дев`ятому поверсі будинку. В результаті залиття постраждали електропостачання та електроплити, стіни, підлога: у кімнаті розміром 12,1 кв.м пошкоджено штукатурку та покраску на стіні обсягом 9,36 м.п.; у кімнаті розміром 10,6 кв.м - штукатурка, покраска на стіні 5 м.п., ламінат обсягом 3 кв.м, затоплена електропроводка до електроплити: перерозподіл навантаження проводів; на кухні пошкоджено штукатурку, покраску стіни 5 м.п., ламінат 2 кв.м.

Відповідно до Акту №15/2021 від 01 липня 2021 року, складеного комісією у складі директора ПП «Етіс», слюсаря-сантехніка ПП «Етіс», в присутності голови правління ОСББ «Атлант», 01 липня 2021 року о 00:50 год. в сантехнічну службу ПП «Етіс» звернулись мешканці деяких квартир будинку за адресою: АДРЕСА_1 , із заявою про те, що їх квартири заливає холодною водою із квартири АДРЕСА_2 ситуація була ліквідована методом перекриття подачі води в квартирі АДРЕСА_2 (далі Акт 15/2021).

Факт залиття квартири позивача підтверджується показаннями свідка голови правління ОСББ «Атлант» ОСОБА_4 , який пояснив, що 01 липня 2021 року вночі від жителів квартири АДРЕСА_1 йому стало відомо про затоплення. Він та житель квартири АДРЕСА_6 , встановивши, що вода витікає саме з квартири АДРЕСА_2 , піднялись на 9-й поверх до вказаної квартири. В квартирі перебувала дівчина, яка повідомила, що не може відкрити двері, їх заклинило. Коли о 01:30 год. вдалось відкрити двері, зайшовши в квартиру, побачили, що гнучка підводка до бачка унітазу була розірвана. При огляді квартири позивача він бачив потоки води, що текли по стінах та з електророзеток. Виявлені сліди залиття на стінах та стелі кімнати були зафіксовані у складеному комісією акті.

Власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Розмір матеріальних збитків, завданих 01 липня 2021 року в результаті залиття квартири за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до Звіту про незалежну оцінку майнових прав з метою визначення ринкової вартості право вимоги відшкодування матеріальних втрат понесених внаслідок залиття квартири склав 58 200 грн

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно з статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до частини першої статті 10 ЖК України громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію.

Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечити його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені цивільним законодавством.

Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ від 24 січня 2006 року №45, власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. У ч.2 цієї статті зазначається, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Так, відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

У зазначеній нормі права, яка встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних (позадоговірних) зобов`язань, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається в зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Шкода це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки завдана шкода (реальна шкода та упущена вигода) відшкодовується в повному обсязі.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідачів покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач у свою чергу повинен довести наявність шкоди та її розмір.

Частиною першою статті 1190 ЦК України передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Статтею 1192 ЦК України визначені способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Факт залиття належної позивачу квартири з вини відповідача та розмір завданої шкоди підтверджується письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: Актом №15/2021 від 01 липня 2021 року про залиттята Звітом про незалежну оцінку майнових прав з метою визначення ринкової вартості право вимоги відшкодування матеріальних втрат, понесених внаслідок залиття квартири за адресою: АДРЕСА_1 від 18 жовтня 2021 року, складеним оцінювачем ПП «Експертзабезпечення» ОСОБА_7 .

Відповідачем не спростовано презумпцію його вини у заподіянні шкоди майну позивача та не надано доказів того, що шкода була спричинена саме не з його вини.

Встановивши, що ОСОБА_1 довела завдану їй шкоду, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що завдані позивачу збитки, викликані залиттям квартири підлягають відшкодуванню ОСОБА_2 у розмірі 58 200 грн.

Доводи апеляційної скарги, що Звіт про незалежну оцінку майнових прав з метою визначення ринкової вартості від 18 жовтня 2021 року було складено оцінювачем Приватного підприємства «Експертзабезпечення» ОСОБА_7 через 3 місяця після залиття квартири позивача, що ОСОБА_7 не є експертом, а ринкова вартість права вимоги відшкодування матеріальних втрат, понесених внаслідок залиття квартири, обчислена оцінювачем, не відповідає дійсним обставинам, обсягу і вартості відновлювальних робіт, є завищеною у кілька разів кошторисом, складеним з метою отримання неправомірної вигоди позивачем за допомогою суду, є неспроможними та спростовуються матеріалами справи.

Так, судом першої інстанції правильно встановлено, що Звіт проведений суб`єктом оціночної діяльності, який має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, свідоцтво про реєстрацію в Держреєстрі оцінювачів, на підставі візуального огляду пошкодженого майна, з використанням нормативно-правових актів та спеціалізованої літератури, виходячи з наданої позивачем технічної документації, а отже є належним і допустимим доказом в силу положень ст.ст. 77, 78 ЦПК України і містить відомості щодо розміру матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого майна.

Натомість, доказів того, що відповідач завдав меншої шкоди, ніж зазначено у Звіті, відповідачем не надано як в суді першої, так і апеляційної інстанції, також як і не спростовано встановлених обставин щодо факту залиття.

Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях,яких фізична особа зазнала у звязку із пошкодженням її майна (пункт 3 частини другої статті 23 ЦК України).

Згідно частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до роз`яснень, які викладені у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» підставами задоволення судом позову про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної шкоди є наявність моральної (немайнової) шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

У п. 9 постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням того, що при розгляді справи встановлено склад цивільного правопорушення, за наявності якого наступає відповідальність заподіювача шкоди, в тому числі й моральної, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача про відшкодування моральної шкоди.

Розмір моральної шкоди суд першої інстанції обґрунтовано визначив у розмірі 2 000 грн з урахуванням дійсних обставин справи та правильно виходив із того, що в результаті винних дій відповідача, позивачу завдано моральної шкоди, оскільки у зв`язку із залиттям квартири вона перенесла моральні переживання та емоційну напругу.

Доказів того, що залиття належної позивачу квартири, відбулося з вини інших осіб та як наслідок відповідальність за спричинену шкоду має бути покладена не на відповідача, останнім суду не надано. Будь-яких доказів на спростування зазначених в акті відомостей про події залиття, причини та обсяги пошкоджень апелянт не надав.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що місцевий суд повно, всебічно та об`єктивно дослідив обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону.

Обставин, які б свідчили про наявність підстав для сумніву у правильності висновків суду першої інстанції, в апеляційній скарзі не наведено.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині, що оскаржується відповідачем, - без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 травня 2022 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.В. Желепа

О.Ф. Мазурик