Справа № 459/2605/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/811/4459/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів:Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.

Секретар Салата Я.І.

З участю представника позивача-адвоката Жарського І.Р., представника відповідача-адвоката Огорілко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу № 459/2605/16 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 15 листопада 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

22 вересня 2016 року представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся у суд з позовом до ОСОБА_1 простягнення заборгованості за кредитним договором № CGH0GK00240393 від 08.08.2006 року в розмірі 12 506,18 доларів США, а також понесені судові витрати.

Позов мотивує тим, що 08.08.2006 року між є ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CGH0GK00240393 за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 23 000 доларів США терміном до 06.08.2021 року. Позичальник ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором.

Зазначає, що виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором забезпечено порукою, на підставі укладеного між банком та ОСОБА_2 . Договору поруки. У зв`язку з невиконанням позичальником та поручителем своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 12.08.2016 року заборгованість по кредитному договору становить 12 506,18 доларів США. Дана сума охоплює заборгованість за кредитом 11 587,15 доларів США; заборгованість по відсотках за користування кредитом 850,24 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом 69,79 доларів США. Поручитель ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 15 листопада 2021 року в позові відмовлено.

Рішення суду оскаржило Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» ( далі по тексту АТ «КБ «Приватбанк»).

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконне та необґрунтоване, постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Вказує, що підписавши кредитний договір без - будь яких застережень, ОСОБА_1 підтвердив, що він обізнаний та погодився з усіма умовами такого договору. Та обставина, що ОСОБА_1 не лише особисто уклав спірну угоду, вчинивши на її тексті відповідний підпис, але й тривалий час вносив плату відповідно до умов зазначеної вище угоди, вказує на вільне волевиявлення позичальника в момент укладення правочину, повну обізнаність та погодження з умовами кредитування. Крім того, відповідач договір не оскаржував, вимог щодо недійсності або нікчемності п.1.1 Договору не заявляв. Відповідно до розрахунку заборгованості позичальник прийняв такі умови договору та щомісячно сплачував заборгованість. Звертає увагу на те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки вимог щодо визнання кредитного договору недійсним заявлено не було. Позичальник був попереджений про всі істотні умови договору про що свідчить його підпис на кредитному договорі та заповнена Анкета-Заява.

Не відповідає дійсності висновок суду про те, що у розрахунку виявлено необґрунтоване збільшення суми боргу, оскільки ці кошти надавалися банком на сплату страхових платежів, так як самостійно відповідач дані платежі не сплачував. Було проігноровано і той факт, що відповідачем неодноразово порушувалися строки внесення платежів, внаслідок чого банком нараховувалися штрафні санкції.

Вважає, що висновок експерта є неповним. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості, жодних документів на підтвердження сплати кредиту та страхових платежів відповідачем не надано.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задоволити.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ч.1 ст.5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Заслухавши пояснення представника АТ КБ «Приватбанк» адвоката Жарського І.Р. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_1 -адвоката Огорілко Ю.В., вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 08 серпня 2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та позичальником ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CGH0GK00240393 (а.с.15-16т.1) (далі по тексту Договір).

Відповідно до п.1.1Договору Банк зобов`язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом: надання готівкою через касу на строк з 08.08.2006р. по 06.08.2021 року включно у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 20 000,00 доларів США на придбання житла, а також у розмірі 3000,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених пунктами 1.3.2.2.7 даного договору зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагородою за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця у період сплати у розмірі 21% від суми виданого кредиту.

Умовами договору сторони обумовили, що щомісяця в період сплати (з 08 по 13 число) позичальник повинен надати банку кошти ( щомісячний платіж) у сумі 284,18 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсотках, винагороди, комісії ( п.1.1 Договору).

Пунктом 3.1 Договору зазначено, що за користування кредитом у період з дати списання з кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісяця сплачує відсотки в розмірі, зазначеному п.1.1 договору.

За змістом п.3.4 сторони Договору визначили, що нарахування відсотків здійснюється в останню дату списання відсотків, при цьому відсотки розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, виходячи із фактичної кількості днів користування кредитом-360 днів у році. Відсотки розраховуються щомісяця за період з першої дати поточного періоду сплати включно. Дата погашення в розрахунок не включається. Повне погашення відсотків здійснюється не пізніше дня повного погашення суми кредиту.

Згідно з пунктом 6.4 Договору розмір відсоткової ставки дорівнює двадцяти місячним відсотковим ставкам.

За пунктом 3.2 Договору при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених п.п.1.1, 2.2.4, 2.3.3 цього Договору позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,52% на місяць, нарахованої на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

При порушенні позичальником будь-якого зобов`язання, передбаченого п.п.2.2.2, 2.2.3 даного Договору, банк має право нараховувати, а позичальник зобов`язується сплатити банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочення.

08.08.2006 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки № CGH0GK00240393/1 відповідно до якого останній зобов`язався солідарно із позичальником відповідати за виконання умов Кредитного договору. ( а.с.18 т.1).

12.08.2016 року банк надіслав позичальнику та поручителю повідомлення з Вимогою про сплату простроченої кредитної заборгованості на суму 1 328,81 долар США ( а.с.12.т.1). Зазначене підтверджується копією реєстру поштових відправлень від 15 серпня 2016 року та копією фіскального чеку з поштового відділення про його направлення від 21.08.2016 року ( а.с.13-14т.1).

Згідно розрахунку заборгованості за Договором станом на 12.08.2016 року відповідач ОСОБА_1 заборгував банку 12 506,18 доларів США із яких: 11 587,15 доларів США заборгованість за кредитом; 850,24 долари США-заборгованість по відсотках за користування кредитом; 69,79 доларів США-заборгованість по комісії за користування кредитом ( а.с.3-10 т.1).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив із висновку експерта № 2611 від 31.08.2018 року судово-економічної експертизи. Відповідно до висновку експерта в розрахунку заборгованості за кредитним договором № CGH0GK00240393 від 08.08.2006 року станом на 12.08.2016 року в частині арифметичних розрахунків, відповідно до наданих матеріалів та умов договору, встановлено суперечливі та неузгоджені дані щодо відображення заборгованості: у розрахунку виявлено документально необґрунтоване збільшення заборгованості за основним боргом ( надання кредитних коштів) на загальну суму 1043,43 долари США; у розрахунку не відображено суми погашення основного боргу та загальних розмірів здійснених платежів по кредиту. Умовами на момент укладення кредитного договору № СGH0GK00240393 від 08.08.2006 року не визначено детальної інформації стосовно погашення заборгованості ( в тому числі відсутній графік платежів у розрізі погашення основного боргу, відсотків та щомісячної винагороди); незважаючи на відсутність простроченої заборгованості у розрахунку заборгованості станом на 12.08.2016 року, починаючи з 08.09.2007 року відображено нарахування пені; у розрахунку заборгованості станом на 12.08.2016 року не відображено суми погашення пені, незважаючи на те, що у підсумковій частині розрахунку зазначено сплату пені на суму 366,58 доларів США (т.1а.с.10 погашено пені, в т.ч. списано). У зв`язку з відсутністю графіку погашення заборгованості, розрахованого із розміру щомісячного платежу (284,18 доларів США згідно п.1.2), викладеного на момент укладення кредитного договору від 08.08.2006 року та документів бухгалтерського обліку ПАТ КБ «Приватбанк» ( в т.ч. відомостей щодо руху коштів по рахунках), які відображають утворення простроченої заборгованості за кредитом, на яку нарахована пеня, не можливо встановити обґрунтованість пені, наведеної у розрахунку заборгованості станом на 12.08.2016 року.

Експертом зазначено, що в межах наявних матеріалів відсутній повний обсяг документів бухгалтерського обліку ПАТ КБ «Приватбанк» та інших документів, які відображають облік здійснених операцій за кредитним договором № CGH0GK00240393 від 08.08.2006 року ( т.1 а.с.15-16) за досліджуваний період з 08.08.2006 р. по 12.08.2016 року, внаслідок чого не можливо дослідити заборгованість позичальника в цілому, а також: у розрахунку виявлено документально необґрунтоване збільшення суми боргу на 1043,43 долари США, у розрахунку не зазначено суми погашення кредиту та інформації стосовно погашення заборгованості ( відсутній графік погашення щомісячних платежів), також позивач безпідставно зазначив суму пені в розмірі 366,58 доларів США.

Відповідно до витягу/виписки ПАТ КБ «Приватбанк» від 13.01.2017 року відповідач ОСОБА_1 сплатив банку за період з 09.09.2006 року по 14.07.2016 року кошти в сумі 34 309,68 доларів США, що підтверджується представником позивача.

Згідно частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 526,530,610, ч.1 ст. 612 ЦК зобов`язання повинні виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Внаслідок відсутності графіку погашення кредиту, встановити повну сукупну вартість кредиту та суму кредитного зобов`язання, де в умови договору безпідставно включена винагорода (комісія) як приховані відсотки є неможливим.

Зазначене підтверджується п.1.1 Кредитного договору від 08.08.2006 року, де розмір кредиту становить 20 000,00 доларів США зі сплатою 1% в місяць та винагорода (комісія) 0,21% в місяць за надання фінансового інструменту.

Сплачуючи кошти за комісію в розмірі 2,5% річних від суми позики (це операції банку) Банк поставив ще приховану процентну ставку, про яку позичальник не міг знати, оскільки річна ставка по кредиту становила 12% згідно умов договору.

Даючи оцінку зазначеним обставинам, судом першої інстанції правильно прописано, що за положеннями частини п`ятої статті 11, частини першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» ( у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору) до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема, положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Відповідно до ч.8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Даючи аналіз зазначеним умовам договору, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що така норма договору ( винагорода чи комісія) у розмірі 0,21% від початкової суми кредиту за сплату щомісячних платежів (п.1.1 Кредитного договору) є нікчемною.

Такий висновок суду узгоджується із висновком Верховного Суду у складі Об`єднаної палати касаційного цивільного суду у справі № 524/5152/15-ц у постанові від 09.12.2019 року.

Отже, винагорода (комісія) у розмірі 0,21%від початкової суми кредиту за сплату щомісячних платежів є платою за послуги, що супроводжують кредит, а саме: за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним в силу частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Доводи апелянта, що суд вийшов за межі позовних вимог, даючи оцінку вище зазначеному щодо нікчемності окремих пунктів кредитного договору, не заслуговують на увагу, оскільки предметом спору є стягнення заборгованості за кредитним договором, а відтак суд зобов`язаний перевірити умови договору для встановлення істини по справі та визначення підставності позову.

Згідно із частиною третьою статті 13 ЦК не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до статті 3 ЦК принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованого, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, щро, зокрема, підтверджується змістом ч.3 ст.509 ЦК.

За змістом п.1.1 Кредитного договору №CGH0GK 00240393 від 08.08.2006 року позичальнику надається кредит готівкою через касу банку в розмірі 20 000,00 доларів США, а також 3 000,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбаченого п.п.2.1.3; 2.2.7 Договору.

Відповідно до п.п. 2.1.3, 2.2.7 Договору позичальник надає Банку належним чином оформлені згідно п.1.3 договору застави, іпотеки, поруки й ін. для забезпечення виконання зобов`язання за даним договором договір страхування заставного майна ( на вимогу банку - у випадку укладення договору застави/іпотеки згідно з п.1.3 даного договору), договору страхування наземного транспорту і договір особистого страхування позичальника ( на вимогу банку).

Позивачем по справі не надано суду першої інстанції жодного договору страхування та вимоги до позичальника про укладення такого, відповідно, доводи представника позивача про те, що банк здійснював перерахування страховик платежів та кому не доведено як і не надано розрахунків про суми відрахування на страхові платежі. Окрім цього, на зазначену суму 3 000,00 доларів США, які не були кредитними та мали цільове призначення для оплати страхових платежів за кредитним договором, не зазначено оплату відсотків та штрафних санкцій. Представник позивача у своїх поясненнях посилається на те, що із кожної проплати позичальника відраховувалися відсотки, страхові платежі, а сума, що залишалася йшла на погашення тіла кредиту, однак зазначене не підтверджено належними та допустимими доказами про що зазначав експерт у своєму висновку.

Наданий додатково суду апеляційної інстанції договір страхування, суд не приймає до уваги, оскільки такий не був предметом дослідження суду першої інстанції, не надавався експерту, із розрахунків не встановлено в якій сумі, коли стягувалися страхові платежі.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Представником відповідача надано суду розрахунок по отриманих кредитних коштах із доданими квитанціями про оплату. Із розрахунку за фактично внесеними коштами позичальником на рахунок банку на погашення кредитної заборгованості за відсотками та тілом кредиту станом на липень 2016 року оплачено 34 309,68 доларів США, без комісії, яка становить 42 долари США при кожному платежі вважається сплаченим.

Згідно з п.2.4.1 договору позичальник вправі достроково погасити кредит, строк якого визначений договором до 06.08.2021 року.

Надані відповідачем оригінали квитанцій про погашення кредиту із зазначеними сумами відповідають сумам, зазначених у розрахунку позивача.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК).

Враховуючи те, що у суду немає підстав не довіряти висновку експерта, який попереджений про кримінальну відповідальність, мав для аналізу та опрацювання пакет документів, наданих банком та матеріали справи, враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Відповідно до ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 15 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2022 року.

Головуючий суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк