Номер провадження: 22-ц/813/7811/22
Головуючий у першій інстанції Кремер І. О.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 червня 2022 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказував на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , після чого відкрилася спадщина на належне йому майно, до складу якої увійшло наступне майно: 49/100 частин будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; Автомобіль марки «Chevrolet», модель «Niva», 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 ; Автомобіль марки «ВАЗ» модель 21043, 1999 року випуску, кузов № НОМЕР_2 ; Автомобіль марки «АЛЗК» модель 21412, 1990 року випуску, кузов № НОМЕР_3 . Позивач зазначав, що 23.11.2020 року ОСОБА_2 звернувся до Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого була заведена Спадкова справа № 66802774 та внесено відомості до Спадкового реєстру № 62580866 від 23.11.2020 року. При цьому, позивач повідомив, що 22.12.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі із заявою про прийняття спадщини. Однак, 06.04.2021 року заступником завідувача Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі Масловою М.В. було відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із ненаданням оригіналів правовстановлюючих документів. Позивач вказував на те, що всі правовстановлюючі документи на спадкове майно, оригінали документів на будинок та автомобілі знаходяться у відповідача ОСОБА_1 , які вона відмовляється надати, у зв`язку з чим, у позивача виникли труднощі у документальному оформленні прийняття спадщини та отриманні відповідних документів про право на спадщину після смерті батька. Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд задовольнити даний позов (а.с. 1-4).

21 червня 2022 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси вирішено позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити; визнати за ОСОБА_2 право власності на 49/200 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку автомобіля марки «АЛЗК» модель 21412, 1990 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку автомобіля марки «ВАЗ» модель 21043, 1999 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частку автомобіля марки «Chevrolet», модель «Niva», 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 104-106).

01 серпня 2022 року через канцелярію Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 червня 2022 року. Апелянт не погоджується з оскаржуваним рішенням, вважає його незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права. Апелянт зазначає, що розглянувши справу у її відсутність суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи. Так, апелянт повідомляє, що автомобілі, право власності на які просив визнати за собою позивач, продані ОСОБА_3 у т.ч. ОСОБА_4 , при цьому, останнього до участі у справі суд першої інстанції не залучив. Також апелянт зазначила, що копію оскаржуваного рішення вона отримала 25 липня 2022 року в канцелярії суду, про що свідчить її розписка в журналі канцелярії. З огляду на викладене, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 червня 2022 року, зупинити дію оскаржуваного рішення, скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, про відмову у задоволенні позову (а.с. 110-112).

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги.

Апелянт про дату, час та порядок розгляду справи повідомлена належним чином. 10.11.2022 о 13:50 год після судового засідання засобами поштового зв`язку до апеляційного суду надійшло клопотання апелянта про відкладення розгляду справи з огляду на воєнний стан та те, що вона фактично змінила місце перебування. При цьому апелянт зазначила, що відсутня можливість участі в справі в режимі відеоконференції з огляду на місце перебування в с. Леснічовка Балтського району Одеської області. Лист був направлений апелянтом 04.11.2022, при цьому ОСОБА_1 не вказала на поштовому конверті свою зворотню адресу.

Відповідно до п. 1.2.3 Правил організації ефективного цивільного судочинства (далі Правила), затверджених рішенням Ради суддів України № 14 від 28.02.2020 (https://oda.court.gov.ua/sud4813/inshe/1/) суд повідомляє сторони та їх представників шляхом надіслання судової повістки, смс-повідомлення, листом, телефоном, факсом чи електронною поштою. Крім того, суд має право визнати сторону повідомленою з використанням електронного Списку судових справ, призначених до розгляду на офіційному сайті суду у разі якщо за обставинами справи вказана сторона ініціювала відповідну стадію процесу (подавала позов, апеляційну скаргу), або була присутня в судовому засіданні, або не була присутня в судовому засіданні, проте достеменно знала про його призначення, зокрема, подавала клопотання про його відкладення. Коли суд приймає рішення щодо сповіщення учасників справи, за потреби він також встановлює, яка саме сторона повинна виконати ту чи іншу процесуальну дію, та визначає строк, у який вона повинна це зробити.

Зважаючи на вище наведене, оскільки апелянт є ініціатором процесу на даній стадії, що покладає на нього відповідний обсяг процесуальних обов`язків та процесуальних ризиків у випадку вчинення/не вчинення відповідних процесуальних дій, враховуючи наявні матеріали справи та положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України (неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи) апеляційний суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності апелянта.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що за встановлених обставин справи, враховуючи відсутність правовстановлюючих документів, що стало перешкодою для видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, наявні підстави для визнання за позивачем права власності на половину належної ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності у частці 49/100 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що складає 49/200 частки, на 1/2 частку автомобіля марки «АЛЗК» модель 21412, 1990 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , на 1/2 частку автомобіля марки «ВАЗ» модель 21043, 1999 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , а також на 1/4 частку автомобіля марки «Chevrolet», модель «Niva», 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 .

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та звертає увагу на таке.

Фактичні обставини справи та оцінка апеляційного суду

Як вбачається з матеріалів справи та було правильно встановлено судом першої інстанції ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 20.09.2020 (а.с. 39 зборот)

ОСОБА_3 був батьком позивача ОСОБА_2 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про народження, а також Повним Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 8 від 23.11.2020 року (а.с. 5, 43).

ОСОБА_1 була дружиною померлого ОСОБА_3 , у шлюбі з яким вона перебувала з 28.12.1999, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 45), а також повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с. 45 зворот-46).

Як вбачається з матеріалів копії спадкової справи 18.08.1999 ОСОБА_3 на підставі Договору дарування отримав у спільну часткову власність із часткою 3/5 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 52 зворот).

26.11.2010 ОСОБА_3 відчужив своїй дружині ОСОБА_1 11/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Договору дарування від (а.с. 53).

Так, згідно Витягу про державну реєстрацію прав № 28257593 від 06.12.2010, виданого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації об`єктів нерухомості» ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належало кожному по 11/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 53 зворот). Разом з тим, листом № від 02.03.2021 КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації об`єктів нерухомості» надіслало до державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі Маслової М.В. роз`яснення, в якому повідомило про те, що у витязі № 28257593 від 06.12.2010 про державну реєстрацію прав була зроблена технічна помилка в частині вказаної частки. А саме помилково було вказано « ОСОБА_3 11/100» замість вірного « ОСОБА_3 49/100». Вважати вірним запис ОСОБА_3 49/100» (а.с. 59 зворот-60).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 229229065 від 22.10.2020 частка ОСОБА_3 у приватній спільній частковій власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 складає 49/100.

Станом на 08.04.2021 за померлим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані наступні транспортні засоби: транспортний засіб «Chevrolet», модель «Niva», 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 ; транспортний засіб «ВАЗ» модель 21043, 1999 року випуску, кузов № НОМЕР_2 ; транспортний засіб «АЛЗК» модель 21412, 1990 року випуску, кузов № НОМЕР_3 . Вказані обставини підтверджуються листом ТСЦ МВС № 5152 від 08.04.2021 № 31/15/5152-217 (а.с. 51 зворот).

23.11.2020 ОСОБА_5 звернувся до Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі із заявою про прийняття спадщини на підставі чого була заведена Спадкова справа № 66802774 та внесені відомості до Спадкового реєстру № 62580866 від 23.11.2020 (а.с. 38 зворот).

22.12.2020 року ОСОБА_1 , також, звернулася до Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі із заявою про прийняття спадщини (а.с. 39).

Постановою заступника завідувача Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі Масловою М.В. від 06.04.2021 було відмовлено ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із ненаданням оригіналів правовстановлюючих документів (а.с. 7).

Постановою заступника завідувача Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі Масловою М.В. від 04.06.2021, також, було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із ненаданням оригіналів правовстановлюючих документів (а.с. 61).

Отже, як вбачається з матеріалів справи, після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно, до складу якої увійшло наступне нерухоме та рухоме майно:

49/100 частин будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

транспортний засіб «Chevrolet», модель «Niva», 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 ;

транспортний засіб «ВАЗ» модель 21043, 1999 року випуску, кузов № НОМЕР_2 ;

транспортний засіб «АЛЗК» модель 21412, 1990 року випуску, кузов № НОМЕР_3 .

Належність вказаних об`єктів ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджена матеріалами справи та не спростована в процесі розгляду справи. Доказів, які б свідчили про те, що вказані об`єкти були відчужені матеріли справи не містять та сторонами, в тому числі на стадії апеляційного провадження не подавалися. З огляду на вказане апеляційний суд відхиляє доводи апелянта у відповідній частині.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення його померлим.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Враховуючи наведене, оскільки автомобіль марки «Chevrolet», модель «Niva», 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 був придбаний спадкодавцем під час перебування в шлюбі з відповідачкою ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог та визнання за позивачем права власності на 49/200 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на 1/2 частку автомобіля марки «АЛЗК» модель 21412, 1990 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , на 1/2 частку автомобіля марки «ВАЗ» модель 21043, 1999 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , а також на 1/4 частку автомобіля марки «Chevrolet», модель «Niva», 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 .

Обставини, які б свідчили про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення не встановлені та сторонами не доводились.

Щодо неналежного повідомлення відповідача про розгляд справи. Суд першої інстанції відкрив провадження в даній справі 28.07.2021. Судові засідання в справі неодноразово відкладались, в тому числі за клопотаннями ОСОБА_1 (а.с. 66, 69,74,85). В жодне судове засідання в справі ані відповідачка, ані її представники не з`являлися. Заяви про розгляд справи в режимі відеоконференції відповідачка не подавала. Про судові засідання в справі, в тому числі на 21.06.2021 відповідачка повідомлялася шляхом надсилання їй судових повісток, які, однак, повертались до суду в зв`язку з відсутністю адресата за місцем проживання (а.с. 91-91,101-102).

Судові повістки направлялись ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , яка є місцем зареєстрованого проживання відповідачки, що підтверджується відповіддю Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а.с. 21). Інша адреса місця проживання в процесі розгляду справи відповідачкою суду не повідомлялась.

За ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (п. 2 ч. 7 цієї статті).

За п.п. 3-4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є:

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи наведене, оскільки відповідачка була обізнана про існування судової справи, неодноразово заявляла клопотання про відкладення розгляду справи, не повідомляла суд про зміну місця проживання чи місця перебування, судова кореспонденція відправлялася їй за місцем проживання, однак поверталась до суду в зв`язку з відсутністю адресата, оскільки відомостей про наявність поважних причин неявки в судове засідання, в тому числі в апеляційній скарзі, відповідачкою не вказувалось, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу в цій частині.

Одночасно, апеляційний суд зауважує, що ані в процесі розгляду справи в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції відповідачкою не заявлялись жодні клопотання про витребування доказів, надання додаткових пояснень, будь-яких відомостей щодо суті спору.

За ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до формальних міркувань та не впливають на правову кваліфікацію спору по суті позовних вимог, а тому відхиляються апеляційним судом.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не спростували висновків суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без змін оскаржуване рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

Повний текст постанови складений 11 листопада 2022 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк