Ухвала

30 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 159/1615/15-ц

провадження № 61-8708ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 28 липня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області

від 19 березня 2019 року в задоволені позову АТ КБ «ПриватБанк» до

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

Постановою Волинського апеляційного суду від 06 червня 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19 березня

2019 року скасовано, ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 20 649,80 доларів США, з яких: 19 342,73 доларів США - заборгованість за кредитом; 1 307,07 доларів США - заборгованість за процентами, а також 1 704,92 грн - пеня.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 04 червня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Волинського апеляційного суду від 06 червня 2019 року залишено без змін.

В червні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до апеляційного суду з заявою про перегляд постанови Волинського апеляційного суду від 06 червня

2019 року за нововиявленими обставинами.

На обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначала, що існують істотні для вирішення справи обставини, що не були і не могли бути відомі заявниці та суду на час розгляду справи, та такі, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення. Зокрема, посилалася на те, що рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09 лютого

2021 року визнано недійсним пункти 1.1, 2.2.3, 3.7, 6.2, 6.3 кредитного договору від 28 липня 2006 року № VOKVGK00001001, укладеного між нею та АТ КБ «ПриватБанк».

Постановою Волинського апеляційного суду від 26 квітня

2021 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» було задоволено частково, рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09 лютого 2021 року змінено, виключено з мотивувальної частини рішення суду посилання на пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ від 10 травня 2007 року №168. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 04 травня 2022 року касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09 лютого 2021 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та постанову Волинського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року залишено без змін.

ОСОБА_1 вважала, що недійсність вищезазначених пунктів кредитного договору від 28 липня 2006 року № VOKVGK00001001 (щодо сплати винагороди банку) з моменту його укладення є нововиявленими обставинами, яких не існувало на момент винесення постанови Волинського апеляційного суду від 06 червня 2019 року про стягнення з неї заборгованості за указаним вище кредитним договором.

Посилалася на те, що з моменту укладення кредитного договору (28 червня 2006 року) по 21 листопада 2014 року вона сплатила винагороду за неіснуючу послугу - надання фінансового інструменту в загальній сумі 5 427,23 дол. США, при цьому якщо зазначену суму зарахувати у тіло кредиту, то сплачена нею частина кредиту істотно зросте, зменшиться сума процентів. Крім того стягненню не буде підлягати неустойка. Загальна строкова заборгованість станом на момент подачі АТ КБ «ПриватБанк» позову про стягнення заборгованості (23 березні 2015 року) буде значно меншою, а простроченої заборгованості при такій переплаті не може бути взагалі. Просила урахувати зазначену нововиявлену обставину та скасувати постанову Волинського апеляційного суду від 06 червня 2019 року.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 28 липня 2022 року узадоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Волинського апеляційного суду від 06 червня 2019 року за нововиявленими обставинами відмовлено.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що зазначені заявницею обставини не є нововиявленими в розумінні статті 423 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки є обставинами, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані із позовними вимогами у цій справі.

03 вересня 2022 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Волинського апеляційного суду від 28 липня 2022 року про відмову у задоволенні її заяви про перегляд постанови Волинського апеляційного суду від 06 червня 2019 року за нововиявленими обставинами у справі № 159/1615/15-ц.

Ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2022 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме уточнення відомостей про судове рішення, яке нею оскаржується, а також порушення клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Волинського апеляційного суду від 28 липня 2022 року.

21 вересня 2022 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подала до Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги, у якій зазначає, що нею була допущена технічна описка у даті ухвалення оскаржуваного судового рішення, просила поновити строк на касаційне оскарження ухвали Волинського апеляційного суду від 28 липня 2022 року, скасувати її та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

На обґрунтування підстав для поновлення строку на касаційне оскарження ОСОБА_1 зазначала, що повний текст ухвали Волинського апеляційного суду від 28 липня 2022 року її уповноважений представник отримав 15 серпня 2022 року, на підтвердження чого надала копію поштового конверту.

Наведені заявницею обставини, а також докази, надані на їх підтвердження, дають підстави для висновку, що причина пропуску процесуального строку є поважною, тому клопотання підлягає задоволенню, а строк на касаційне оскарження - поновленню на підставі частини другої статті 390 ЦПК України.

Як на підставу касаційного оскарження ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує, що апеляційний суд не дослідив зібрані у справі докази і зробив висновки, які суперечать дійсним обставинам справи, а також необґрунтовано відхилив клопотання про призначення судово-економічної експертизи. Вважає, що недійсність окремих пунктів кредитного договору, встановлена судовим рішенням, є нововиявленою обставиною.

У відповідності до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими. Підставами для такого перегляду є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (частина перша та пункт 1 частини другої статті 423 ЦПК України).

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (пункти 7.4-7.5)).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (постанова Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі

№ 726/938/18).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17 (пункт 26)).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17 (пункти 27, 28)).

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 9901/819/18 (пункт 6.38)).

Ураховуючи, що підстави недійсності пунктів 1.1, 2.2.3, 3.7, 6.2, 6.3 кредитного договору від 28 липня 2006 року № VOKVGK00001001, які передбачають сплату винагороди за послуги банку (комісії), були відомі заявниці ще

01 жовтня 2017 року (дата подання ОСОБА_1 позову у справі

№ 159/4146/17 про визнання недійсними окремих пунктів кредитного договору), при цьому згідно зі змістом постанови Волинського апеляційного суду від 06 червня 2019 року, яку заявниця просила переглянути за нововиявленими обставинами, суд апеляційної інстанції відмовив у стягненні з ОСОБА_1 комісії, нарахованої банком за обслуговування кредиту (пункти 1,1, 2.2.3 кредитного договору), з підстав нікчемності умов кредитного договору про надання споживчого кредиту, які передбачають здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», законним та обґрунтованими є висновки суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд зазначеного вище судового рішення за нововиявленими обставинами.

У цьому аспекті колегія суддів також звертає увагу на те, що ОСОБА_1 з урахування принципу змагальності сторін, оспорювала під час розгляду справи № 159/1615/15-ц суму заборгованості за кредитним договором, зокрема щодо включення до неї винагороди за неіснуючу послугу з надання фінансового інструменту (касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Волинського апеляційного суду від 06 червня 2019 року), зазначені доводи були предметом розгляду як суду апеляційної, так і суду касаційної інстанції. Тому немає підстав вважати, що недійсність окремих пунктів кредитного договору, які встановлюють обов`язок позичальника щодо сплати банку винагороди за здійснення банком банківських операцій (комісії), не була врахована судом апеляційної інстанції при винесенні постанови від 06 червня 2019 року, а також, що про це не було відомо для заявниці на час розгляду справи по суті.

Ураховуючи наведене,правильним є висновок апеляційного суду про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами постанови апеляційного суду. Жодних підстав для перегляду остаточного судового рішення, яке ухвалив суд апеляційної інстанції під час розгляду справи по суті, немає.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права

є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування

чи тлумачення.

Доводи поданої касаційної скарги не дають підстав для висновку

про недотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права при постановленні оскаржуваного судового рішення. Правильність застосування апеляційним судом вказаних вище норм не викликає розумних сумнівів.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 28 липня

2022 року є необґрунтованою, а у відкритті касаційного провадження належить відмовити відповідно до положень частини четвертої статті 394 ЦПК України.

Керуючись частиною другою статті 390, частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Волинського апеляційного суду від 28 липня 2022 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 28 липня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості- відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович