Справа №705/3772/21
2/705/846/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2022 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Піньковський Роман Володимирович розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого у справі за позовом комунального підприємства «Уманське ремонтно-експлуатаційне управління № 3» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання будинку та при будинкової території,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебувають матеріали цивільної справи за позовом комунального підприємства «Уманське ремонтно-експлуатаційне управління № 3» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання будинку та при будинкової території.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2022 справу передано для розгляду в провадження судді вказаного суду Піньковському Р.В., після задоволення заяви відповідача ОСОБА_2 про відвід судді Годік Л.С.

21.11.2022 на адресу суду надійшла письмова заява відповідача ОСОБА_2 про відвід судді Піньковському Р.В., оскільки вважає, що суддя Піньковський Р.В. не є незалежним та неупередженим, так як був призначений на посаду Президентом України, що на його думку є втручанням у здійснення правосуддя.

Суддя, вивчивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного.

Згідно приписів ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Питання про відвід вирішується невідкладно.

Так, відповідно до ст. ст. 3, 10 ЦПК України цивільні справи вирішуються на основі закону, за умов, що виключають сторонній вплив на них. Процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об`єктивності суду є право відводу. Можливість заявити відвід суду має забезпечити надійний захист процесу від ймовірного негативного впливу з боку упередженого суду. Метою відводу судді є недопущення до вирішення справи упередженого судді.

Відповідно до ч.1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: зокрема він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Пьєрсак проти Бельгії» від 01.10.1982 зазначено, що незважаючи на те, що неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або пристрасті, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами у відповідності до ст.6 п1 Конвенції. В даному контексті можна провести різницю між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання даного судді по конкретній справі, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу.(п.29). … Всякий суддя у відношенні неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду, який розглядає справу. Інакше підривається довіра, якою в демократичному суспільстві повинні користуватись суди.(п.30).

Щодо суб`єктивного критерію, то немає підстав стверджувати, що головуючий, як суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області виявляє будь-яку особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.10.2010, для забезпечення існування неупередженості суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року суд нагадує, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Проаналізувавши матеріали справи з метою встановлення обставин, які є підставами звернення із заявою про відвід, суддя дійшов висновку про те, що посилання відповідача на обставини, які нібито підтверджують відсутність незалежності та говорять про упередженість судді, відповідачем не підтверджені і окрім самої заяви останнім не надано жодного обґрунтування та доказів заявленого відводу.

Отже на думку суду, сама по собі заява про недовіру судді не може бути підставою для відводу судді.

Разом з цим, згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом. При цьому, наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких у сторін не виникало б будь яких сумнівів у безсторонності судді та всього складу суду при розгляді даного позову.

Суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини (справи «Пуллар проти Сполученого Королівства», «Томанн проти Швейцарії» та «Дактарас проти Литви») якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, навіть хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то є необхідність задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Враховуючи існуючі обставини, з метою забезпечення права сторін на справедливий суд, а також для уникнення у сторін будь-яких сумнівів в неупередженості або об`єктивності судді при розгляді зазначеної цивільної справи, запобігання звинувачень у заінтересованості результатів розгляду справи та конфліктних ситуацій, які ставлять під сумнів неупередженість судді, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про відвід, тим самим буде також дотримано принцип справедливого судового розгляду справи, закріплений в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Керуючись ст. ст. 33, 36, 38-40, 182, 260, 261 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Заяву відповідача ОСОБА_2 про відвід судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області Піньковського Р.В. задовольнити.

Відвести суддю Піньковського Р.В. від подальшого розгляду цивільної справи за позовом Комунального підприємства «Уманське ремонтно-експлуатаційне управління № 3» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання будинку та при будинкової території.

Матеріали справи передати до канцелярії Уманського міськрайонного суду Черкаської області для визначення судді, який буде розглядати справу, в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Р. В. Піньковський