Справа № 369/3427/19
Провадження № 2/369/128/22
01.11.2022 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Волчка А.Я.,
за участі секретаря судового засідання Миголь А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Київській області Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області Макаренка Володимира Вікторовича, ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяження, -
Оспорюване Рішення державним реєстратором Макаренком В.В. було прийняте на підставі рішення Харківського районного суду міста Києва від 15 липня 1996 року та Довідки Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» №480 від 16.08.2018 року.
Зазначене Рішення прийняте державним реєстратором Макаренком В.В. всупереч з вимогами і нормам діючого законодавства, є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, враховуючи нижчевикладене.
Станом на 17.08.2018 року, тобто на момент прийняття неправомірного рішення №42584152 державним реєстратором, щодо реєстрації права власності на 1/6 частину будівлі, об`єкта житлової нерухомості, садового будинку, загальною площею 55 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за ОСОБА_2 , право власності на вказаний садовий будинок було зареєстровано за позивачем, ОСОБА_1 .
Підстава виникнення права власності: довідка, серія та номер: 1204, видавник: КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», довідка, серія та номер:24, виданий 17.07.2018 року, видавник: «Садівницьке товариство «Арсеналець-5». Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень, індексний номер: 42398633 від 06.08.2018, прийняте ОСОБА_4 , Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області, розмір частки - 1.
Слід зазначити, що державним реєстратором Макаренко В.В. раніше було прийнято Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер:39907107 від 28.02.2018 р., яким зареєстроване право власності на 1/6 частину будівлі, садового будинку, об`єкта житлової нерухомості, загальною площею 30 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_3 за ОСОБА_2 .
Підставою для виникнення права власності було зазначено наступне: рішення Харківського районного суду м. Києва від 15.07.1996 року, Акт СТ «Арсеналець-5» від 19.09.1989 р., лист №97 від 26.02.2018 року, виданий Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області».
Це право власності було скасоване Рішенням державного реєстратора Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області Макаренко В.В. на підставі Ухвали №2-31/98 Харківського районного суду м.Києва від 23.03.1998 року про затвердження Мирової угоди, Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.02.1999 року та Заяви ОСОБА_2 , посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурлаченком Сергієм Борисовичем, нотаріальний бланк Серії ААО №910387 від 28.07.1998 року.
В подальшому, а саме, 17.08.2018 року той самий державний реєстратор Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області Макаренко В.В. повторно і безпідставно реєструє право власності на 1/6 частину садового будинку за ОСОБА_2 . Вчинивши це незаконне рішення, в той же час за ОСОБА_1 державний реєстратор реєструє право власності на дачний будинок, із зазначенням розміру її частки -5/6.
Підставою виникнення права власності на 1/6 частину будівлі, садового будинку, об`єкта житлової нерухомості, загальною площею 55 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , у ОСОБА_2 , згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, Номер інформаційної довідки:137175821, - є рішення Харківського районного суду м. Києва від 15.07.1996 року та Довідка №480 від 16.08.2018 року, видана Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області».
Приймаючи оскаржуване рішення державний реєстратор не дотримався вимог ст.ст.24,27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст.321,328 ЦК України безпідставно порушивши майнові права.
Окрім зазначених порушень з боку державного реєстратора при реєстрації права власності на 1/6 частину садового будинку в СТ «Арсенадець-5» за ОСОБА_2 , існують інші обставини, які не давали підстав державному реєстратору приймати рішення про реєстрацію за Відповідачем-2 права власності у даному об`єкті нерухомості, і про це державному реєстратору було добре відомо з огляду на наступне.
ОСОБА_2 на час звернення до державного реєстратора була позбавлена права власності на заявлений нею до реєстрації об`єкт нерухомого майна у вигляді 1/6 частини садового будинку площею 55 кв.м. розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до Ухвали Харківського районного суду м.Києва від 23.03.1998 року, якою затверджено Мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
Отримання зазначених грошових коштів підтверджується заявою від імені ОСОБА_2 від 28 липня 1998 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурлаченком Сергієм Борисовичем, нотаріальний бланк серії ААО №910387 від 28.07.1998 року. Відповідно до змісту цієї заяви ОСОБА_2 матеріальних, моральних та інших претензій з питання власності, зокрема 1/6 частини садової ділянки АДРЕСА_3 (СТ «Арсеналець-5») до ОСОБА_3 не має.
Ігноруючи раніше досягнуті і закріплені судовими рішеннями домовленості, ОСОБА_2 і в подальшому вчиняла спроби, зокрема щодо вселення в судовому порядку до дачного будинку, який є на даний час предметом спору. Всупереч її безпідставним намаганням рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.02.1999 року ОСОБА_2 в позові було відмовлено в повному обсязі.
В мотивувальній частині рішення зазначено наступне: Матеріалами справи встановлено, що згідно рішення суду від 15.07.1996 року позивачці належить 1/6 частина садового будинку в садовому товаристві «Арсеналець-5» що знаходиться в с. Гатне. За мировою угодою затвердженою Харківським районним судом м. Києва 23.03.98 р. позивачці виплачена грошова компенсація в розмірі 19 570 грн. за належну їй частину спадкового майна, в тому числі 1/6 частину садової ділянки і згідно заяви від 28.07.98 р. позивачка ніяких претензій до спадкового майна до відповідача не має. При таких обставинах та згідно ст.155 ЖК України, суд знаходить, що власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком, оскільки позивачка не є власником дачного будинку, то суд не в праві вселити її в даний будинок, тому суд дійшов висновку, що в позові слід відмовити.
Наведені обставини і додані до позовної заяви письмові докази свідчать про те, що рішення державного реєстратора Макаренка В.В. про реєстрацію права власності 1/6 частини садового будинку АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 відбувалось, окрім порушення державним реєстратором Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», також без урахування доказів, які свідчать про відсутність у заявника права власності на об`єкт нерухомості, зокрема на 1/6 частину дачного будинку, на момент її реєстрації державним реєстратором станом на 17.08.2018 року.
Ухвалою суду від 22.03.2019 року (головуюча суддя Пінкевич Н.С.) відкрито провадження в справі, та визначено розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження. Почато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали.
24.04.2019 року відповідачем ОСОБА_2 було подано до суду заяву про застосування строків позовної давності та наведені мотиви щодо необхідності відмови у вимогах позову.
Ухвалою суду від 10.07.2019 року (головуюча суддя Пінкевич Н.С.) закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2020 року дану справу передано в провадження судді Волчка А.Я.
Ухвалою від 23.12.2020 року справа прийнято до розгляду суддею Волчко А.Я.
Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав.
Третя особа ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позов задоволити.
Інші сторони в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Як вбачається із матеріалів справи, за ОСОБА_1 було зареєстровано на праві власності садовий будинок загальною площею 55 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Підстава виникнення права власності: довідка, серія та номер: 1204, видавник: КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», довідка, серія та номер:24, виданий 17.07.2018 року, видавник: «Садівницьке товариство «Арсеналець-5». Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень, індексний номер: 42398633 від 06.08.2018, прийняте ОСОБА_4 , Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області, розмір частки - 1.
Рішенням Харківського районного суду місті Києва від 15 липня 1996 року було визнано за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно у виді 1/6 частини квартири АДРЕСА_4 і 1/6 частини дачі в кооперативі «Арсеналець-5», розташованої в с. Гатне Київської області.

Згідно з Мировою угодою, затвердженою ухвалою Харківського районного суду м. Києва від 23.03.1998 року було вирішено питання про поділ власності між підписантами цієї Мирової угоди, в тому числі і тієї, яка перебувала у складі спадщини, право на яку ОСОБА_2 отримала відповідно до рішення Харківського районного суду м. Києва від 15.07.1996 року, а саме: ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 9500 (дев`ять тисяч п`ятсот) доларів США, що є еквівалентом 19570 (дев`ятнадцять тисяч п`ятисот сімдесят) гривень в рахунок відшкодування 1/6 частини дачної ділянки.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частини квартири АДРЕСА_4 і 1/6 частини дачної ділянки в кооперативі «Арсеналець-5», розташованої в с. Гатне Київської області.

Згідно заяви ОСОБА_2 від 28 липня 1998 року, поданої до нотаріальних органів, остання зазначила що на підставі мирової угоди між мною, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , затвердженої Харківським районним судом м. Києва від 23 березня 1998 року, ОСОБА_3 в рахунок відшкодування 1/6 частини квартири номер АДРЕСА_4 та 1/6 частини садової ділянки номер АДРЕСА_2 , належних їй на підставі приватної власності, ОСОБА_3 передав їй суму 19 570 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот сімдесят) гривень, що є еквівалентом 9 500 (дев`ять тисяч п`ятсот) долларів США, по курсу НБУ, на день посвідчення даної заяви.

В зв`язку з цим ОСОБА_2 матеріальних, моральних та інших претензій з питання власності 1/6 частини квартири номер АДРЕСА_4 та 1/6 частини садової ділянки номер АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 не має.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.02.1999 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про вселення, було встановлено що позивач не є власником дачного будинку.

17 серпня 2018 року державним реєстратором управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Київській області Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області Макаренком Володимиром Вікторовичем прийнято Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:42584152, яким було зареєстровано право власності на 1/6 частину будівлі, садового будинку, об`єкта житлової нерухомості Реєстраційний номер: 224, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка Кадастровий номер::01:022:5240 за ОСОБА_2 .

Оспорюване Рішення державним реєстратором Макаренком В.В. було прийняте на підставі рішення Харківського районного суду міста Києва від 15 липня 1996 року та Довідки Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» №480 від 16.08.2018 року.

Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Підстави та порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV (далі - Закон №1952-IV).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

Згідно з частинами третьою статті 10 Закону №1952-IV державний реєстратор, зокрема: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що закон чітко визначає критерії, за якими державний реєстратор має перевіряти відповідність поданих документів вимогам законів, зокрема: щодо дотримання письмової форми правочину, відсутність у документах підчищень та виправлень, розбірливість тексту, відповідність форми встановленим вимогам, визначення факту виникнення у заявника речового права на нерухоме майно або ж його обтяження, а також встановлення відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно. Крім того, державний реєстратор перевіряє повноту поданих для проведення державної реєстрації документів. Разом з тим, державний реєстратор не повноважний перевіряти справжність документів, наданих для проведення державної реєстрації.

Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 10.06.2021 р. у справі № 638/13304/17

Пунктом 5 частини першої статті 24 Закону №1952-IV передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону №1952-IV за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Із системного аналізу законодавчо закріпленої компетенції державного реєстратора випливає, що одним з його обов`язків є встановлення відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Вказані повноваження пов`язані безпосередньо з метою недопущення одночасного існування подвійної державної реєстрації прав державний реєстратор.

Такий обов`язок узгоджується із закріпленими у частині першій статті 3 Закону №1952-IV засадами державної реєстрації прав, зокрема гарантуванням державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Крім цього, згідно з частинами першою, другою статті 37 Закону №1952-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В силу ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частина 4 статті 82 ЦПК України передбачає що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. у справі за заявою №48553/99 „Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 р. у справі за заявою №28342/95 „Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі „Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина „судового розгляду".

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що державним реєстратором не було належним чином перевірено відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. В наслідок цього, було здійснено реєстрацію права власності за відповідачем ОСОБА_2 на майно на яке вона вона втратила заявлене речове право на підставі судових рішень.

Таким чином реєстрація права власності на відповідачем відбулась без належної правової підстави, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Щодо заяви відповідача про відмови у вимогах позову з підстав пропуску строку позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа (кредитор) довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Право власності було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 у 2018 році, в той же час за захистом своїх прав позивача ОСОБА_1 звернулась в 2019 році. З наведеного суд приходить до висновку що позивачем не був пропущений строк позовної давності.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позову.

Відповідно та керуючись статтями 4, 5, 12, 56, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Київській області Києво-Святошинської районної державної адміністрації Макаренка Володимира Вікторовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:42584152, яким було зареєстровано право власності на 1/6 частину будівлі, садового будинку, об`єкта житлової нерухомості, Реєстраційний номер:224, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності за ОСОБА_2 .

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_5 , паспорт серія НОМЕР_1 ІПН НОМЕР_2 .

Інформація про відповідача: Державний реєстратор управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Київській області Києво-Святошинська районна державна адміністрація Макаренко Володимир Вікторович, адреса: 03115, м. Київ, проспект Перемоги, 126.

Інформація про відповідача: ОСОБА_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , паспорт серія НОМЕР_3 , ІПН НОМЕР_4 .

Інформація про третю особу: ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 , паспорт серія НОМЕР_5 , ІПН НОМЕР_6 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено удень його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А.Я. Волчко