Провадження №2-о/523/494/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання Ахламової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 м. Одеси, в порядку окремого провадження, цивільну справу №523/14134/22 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 07 листопада 2022 року звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси та просила видати обмежувальний припис, яким вжити заходи тимчасового обмеження прав стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 6 (шість) місяців, та покласти на нього наступні тимчасові обмеження:

1. Заборонити ОСОБА_2 перебувати у місці проживання (перебування) постраждалої особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

2. Заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 200 метрів до місця проживання (перебування) постраждалої особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , та з власної ініціативи наближатися до місця праці постраждалої особи ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 (КНУ «ООМЦПЗ» ООР»);

3. Заборонити ОСОБА_2 вести телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

4. Заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказала, що з кривдником ОСОБА_2 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання, у них народилися спільні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Починаючи з 2017 року відносини між сторонами погіршилися та вони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства. Наразі заявниця проживає за адресою: АДРЕСА_3 разом з сином ОСОБА_4 . ОСОБА_2 проживає окремо за адресою: АДРЕСА_4 та веде антисоціальний спосіб життя, зловживає наркотичними засобами та алкогольними напоями. У стані алкогольного чи наркотичного оп`яніння ОСОБА_2 з`являється за місцем мешкання заявниці та влаштовує сварки, нецензурно ображає та принижує її та сина, погрожує фізичною розправою, псує майно: підпалює та дряпає вхідні двері квартири та вікна. З цього приводу заявниця неодноразово зверталася до правоохоронних органів з приводу вчинення домашнього насильства проте, на сьогоднішній день, це не дало жодного результату. ОСОБА_2 не змінив своєї поведінки. Йому виносились офіційні попередження про недопустимість вчинення домашнього насильства, тимчасові заборонні приписи, він притягався до адміністративної відповідальності, що підтверджується :

-протоколом про адміністративне правопорушення від 30.08.2022 року серія ВАВ № 124406, з якого вбачається, що 16.08.2022 року приблизно о 10 год. 00 хв. ОСОБА_2 висловлювався нецензурно по відношенню до заявника ОСОБА_1 та сина ОСОБА_4 , а також порушував громадський порядок та спокій громадян;

-постановою Суворовського районного суду міста Одеси від 30.09.2022 року у справі №523/10855/22, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно заявника ОСОБА_1 );

-протоколом про адміністративне правопорушення від 04.10.2022 року серія ВАВ № 126862, з якого вбачається, що 04.10.2022 року приблизно о 20 год. 45 хв. ОСОБА_2 навідався до місця мешкання заявника ОСОБА_1 , нецензурно лаявся, погрожував їй фізичною розправою, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (повторно протягом року вчинене домашнє насильство);

-терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серія АА № 258789 від 04.10.2022 року, яким ОСОБА_2 було заборонено входити та перебувати у місці проживання заявника та заборонено контактувати з нею строком на 5 діб через вчинення домашнього насильства;

-протоколом про адміністративне правопорушення від 12.10.2022 року, з якого вбачається, що 12.10.2022 року приблизно о 17 год. 00 хв. ОСОБА_2 навідався до місця мешкання заявника ОСОБА_1 , нецензурно лаявся, погрожував їй фізичною розправою, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (повторно протягом року вчинене домашнє насильство);

-терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серія АА № 269806 від 12.10.2022 року, яким ОСОБА_2 було заборонено входити та перебувати у місці проживання заявника, та заборонено контактувати з нею строком на 5 діб через вчинення домашнього насильства;

-протоколом про адміністративне правопорушення від 12.10.2022 року, з якого вбачається, що 12.10.2022 року приблизно о 20 год. 52 хв. ОСОБА_2 навідався до місця мешкання заявника ОСОБА_1 , порушивши тимчасовий заборонний припис, а також вчинив домашнє насильство відносно заявника ОСОБА_1 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП;

-витягом з порталу https://court.gov.ua, з якого вбачається що справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності призначені до розгляду у Суворовському районному суді м. Одесі на 02.12.2022 09:15 (справа № 523/12913/221. 02.12.2022 09:10 (справа 523/12914/22);

-відеозаписом, що підтверджує вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_2 .

Заявниця переконана, що ОСОБА_2 може вчинити повторне насильство, та вірогідність настання тяжких наслідків для неї є високою. За викладених обставин, заявниця просила застосувати до ОСОБА_2 обмежувальний припис.

Ухвалою суду від 07.11.2022 року провадження у справі було відкрито та призначено справу до розгляду в порядку окремого провадження на 09.11.2022 року.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином, враховуючи строк розгляду заяви про видачу обмежувального припису, згідно ч.2 ст. 350-5 ЦПК України, не пізніше 72 годин. Заявник надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Заінтересована особа ОСОБА_2 до суду не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті суду, в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України, враховуючи строк розгляду заяви про видачу обмежувального припису, згідно ч.2 ст. 350-5 ЦПК України, не пізніше 72 годин. Також ОСОБА_2 повідомлявся про розгляд справи шляхом надіслання на його номер телефона смс-повідомлення, яке йому доставлено.

Згідно п.2 ч.1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Враховуючи належне повідомлення заявника та заінтересованої особи про дату, час та місце розгляду справи, вимоги ч.2 ст. 350-5 ЦПК України про розгляд справи про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у їх відсутність.

Відповідності до п. 1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд, дослідивши матеріали заяви про видачу обмежувального припису, дійшов висновку щодо задоволення заяви ОСОБА_1 , з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із сином ОСОБА_4 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 проживає та зареєстрований окремо від ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_4 .

Заявник ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2 були співмешканцями, мають двох спільних дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Судом встановлено, що ОСОБА_2 систематично вчиняє домашнє насильство та хуліганські дії по відношенню до своєї колишньої співмешканки ОСОБА_1 , внаслідок чого неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст.ст. 173, 173-2 КУпАП.

Це підтверджується постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 09.11.2012 року по справі №1527/17377/12, постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 02.02.2016 року по справі №523/1461/16-п, постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 06.06.2017 року по справі № 523/8017/17, постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 09.02.2018 року по справі № 523/246/18, постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 30.03.2018 року по справі № 523/1031/18, постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 15.06.2018 року по справі № 523/7873/18, постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 28.09.2022 року по справі № 523/10347/22, постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 30.09.2022 року по справі №523/10855/22, постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 27.10.2022 року по справі № 523/12637/22, терміновими заборонними приписами від 04.10.2022 року та 12.10.2022р., відеозаписом.

Вирішуючи справу, суд виходить із наступного.

Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини і, перш за все, прав жінок. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушенням прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства.

Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду: від 17 квітня 2019 року у справі № 363/3496/18, провадження № 61-4830св19; від 26 вересня 2019 року у справі № 452/317/19-ц, провадження № 61-12915св19; від 17 червня 2020 року у справі №509/2131/18, провадження № 61-271св19; від 23 грудня 2020 року у справі №753/17743/19, провадження № 61-23053св19; від 24 лютого 2021 року у справі №570/2528/20, провадження № 61-16103св20, від 03 серпня 2021 року у справі №761/27704/20.

Тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи з урахуванням того, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Відповідне положення міститься у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі № 754/11171/19.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

З огляду на встановлені судом обставини, вчинення ОСОБА_2 систематично домашнього насильства (висловлювання нецензурною лайкою, погрожування фізичною розправою, приниження, залякування) відносно колишньої співмешканки заявника ОСОБА_1 , неодноразове притягнення його до адміністративної відповідальності саме за ці дії, створення кривдником умов, які унеможливлюють спокійне життя, суд погоджується, що постраждала особа потребує невідкладного захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Викладене не спростовано заінтересованою особою.

При цьому, суд враховує поведінку ОСОБА_2 , яка вказує на вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, що може призвести до тяжких або особливо тяжких наслідків.

Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашнього насильства» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

На думку суду, видача обмежувального припису повинна забезпечити дієвий, ефективний та невідкладний захист заявника, яка крім іншого проживає разом із неповнолітньою дитиною ОСОБА_5 , яка потребує емоційного спокою, від домашнього насильства та буде сприяти недопущенню повторних випадків такого насильства, а інтереси жертв домашнього насильства у цій конкретній ситуації переважають над інтересами кривдника, який впродовж дії припису буде позбавлений права на спілкування з ОСОБА_1 .

За правилами ст. 350-5 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи викладене, оцінюючи встановлені судом обставини та досліджені докази, суд дійшов висновку про необхідність видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 від 06.06.2002 року, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , строком на шість місяців, до 09.05.2023 року, у визначені заявницею способи. Зважаючи на те, що цей строк буде достатнім для виправлення ОСОБА_2 .

Згідно із ч. 4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

У силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст. 1, 2, 5, 10-13, 76-80, 81, 89, 241, ст. 247, 258, 263-265, 268, 273, 293-300, 350-1, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису - задовольнити повністю.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 від 06.06.2002 року, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 ,строком на шість місяців, яким вжити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 та покласти на нього обов`язки:

1. Заборонити ОСОБА_2 перебувати у місці проживання (перебування) постраждалої особи - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

2. Заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 200 метрів до місця проживання (перебування), постраждалої особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , та з власної ініціативи наближатися до місця праці постраждалої особи ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 (КНУ «ООМЦПЗ» ООР»).

3. Заборонити ОСОБА_2 вести телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

4. Заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її, та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 11.11.2022 року.

Суддя: К.О. Далеко