Справа № 382/39/22 Головуючий 1 інстанція- Нарольський М.М.
Проваження № 22-ц/824/9446/2022 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 листопада 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Ігнатченко Н.В., Мережко М.В.,

за участю секретаря Малашевського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 12 липня 2022 року про залишення заяви без розгляду у справі за заявоюОСОБА_1 , заінтересовані особи Київська міська рада, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин,

в с т а н о в и в:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною заявою про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами, яку мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її двоюрідний брат - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був зареєстрований і постійно проживав у АДРЕСА_1 і після смерті якого відкрилась спадщина на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 . Мати ОСОБА_4 (рідна тітка заявниці) - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 і заявниця після її смерті успадкувала іншу 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 за заповітом померлої.

Вказувала, що за її заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 відкрита спадкова справа № 13/2021, однак приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шрестха Д.Г. відмовила їй у видачі свідоцтва про спадщину з огляду на відсутність документів про родинні відносини із ОСОБА_4 по лінії матері. У зв`язку з наведеним просилавстановити факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є її рідною тіткою по лінії матері, а вона є її племінницею, а також встановити факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 і заявниця є двоюрідними братом і сестрою по лінії матерів.

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 12 липня 2022 року заява залишена без розгляду.

Не погоджуючись із ухвалою, заявниця ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права. Скарга мотивована хибністю висновків суду про наявність спору про право, оскільки

- 2 -

заінтересовані особи і потенційні спадкоємці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину не прийняли, на спадкове майно не претендують і її право на спадщину не оспорюють.

Заінтересована особа ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, де підтримала вимоги апеляційної скарги, вказала, що заявниця є її двоюрідною сестрою по лінії матері, вона спадщину після смерті ОСОБА_4 не прийняла і на неї не претендує.

Заінтересована особа ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що він є рідним дядьком ОСОБА_1 , він та ОСОБА_3 спадщину після смерті ОСОБА_4 не прийняли, а тому єдиним спадкоємцем є заявниця, просив скаргу задоволити.

В суді апеляційної інстанції скаржниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Копейка Г.І.подану апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримали просили задоволити та скасувати оскаржувану ухвалу Яготинського районного суду Київської областіяк незаконну.

Решта учасників належно повідомлені про розгляд справи, до суду не з`явилися, причин неявки не повідомили, що згідно ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зазначеним вимогам оскаржувана судова ухвала не відповідає.

Залишаючи заяву без розгляду, судпершої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що встановлення факту родинних стосунків необхідне заявниці для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , тобто їх встановлення напряму пов`язане з наступним вирішенням спору про право, який належить розглядати у позовному провадженні, що у свою чергу є підставою для залишення заяви без розгляду відповідно до ч.6 ст.294 ЦПК України.

При цьому, суд врахував існування інших спадкоємців, які можуть претендувати на спадщину, а доказів протилежного матеріали справи не містять.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, оскільки вони не грунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до положень ст.315 ЦПК України судам підвідомчі справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснив, що суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено

- 3 -

іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд в тому числі розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно ч.4 вказаної статті суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що під спором про право, який виключає можливість розгляду заяви про встановлення юридичного факту в порядку окремого провадження, слід розуміти наявність обставин, коли внаслідок встановлення судом юридичного факту у заявника виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права, які мають безпосередній вплив на права інших осіб, зокрема призводять до зміни обсягу прав інших осіб, їх зменшення або до неможливості їх реалізації тощо.

В даній справі заявниця просить встановити факт родинних відносин між фізичними особами, посилаючись на те, що підтвердити даний факт в іншому порядку вона не має змоги, тоді як від встановлення цього факту залежить отримання нею спадщини у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 .

Сама по собі обставина, що встановлення цього факту необхідне заявниці для прийняття спадщини, ніяким чином не свідчить про наявність спору про право і не тягне безумовності виникнення такого спору, як помилково вважав суд.

В контексті даної справи існування спору про право може підтверджуватися наявністю інших спадкоємців, які прийняли спадщину і претендують на спадкове майно, оскільки у випадку встановлення судом факту родинних стосунків заявниця підтвердить статус спадкоємця, яка прийняла спадщину, що у свою чергу призведе до зменшення спадкової маси (частки у майні), яку зможе отримати інший спадкоємець.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що факт наявності спадкоємців, які не реалізували своє право на прийняття спадщини відповідно до положень ст.ст.1268, 1269 ЦК України не свідчить про наявність спору про право, оскільки вони не прийняли спадщини і вона їм не належить.

Окрім того, існування спору про право може підтверджуватися у разі, коли на спадкове майно претендують інші особи, які не є спадкоємцями, проте вважають, що мають на нього право і заявили про це відповідні вимоги до суду.

З матеріалів справи вбачається, що заінтересовані особи і потенційні спадкоємці ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спадщину після смерті ОСОБА_4 не прийняли і на неї не претендують, про що ОСОБА_3 подала суду письмові заяви, одна з яких нотаріально посвідчена, а ОСОБА_2 підтвердив суду першої інстанції при допиті його у якості свідка.

Залишиючи заяву без розгляду суд першої інстанції зазначеного до уваги не взяв, здійснив невірне тлумачення поняття спору про право, а тому його висновок є помилковим та передчасним, оскільки в даній справі відсутні будь-які відомості про наявність інших спадкоємців, які прийняли спадщину у встановленому законом порядку і претендують на її частину, які б оспорювали право заявника на прийняття спадщини, тобто не встановив, між якими конкретно особами існує спір, оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним.

Подібні висновки Верховного Суду є усталеними та викладені у цілому ряді постанов, зокрема: від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18, від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19-ц, від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19 та від 14 вересня 2022 року у справі № 755/17019/21.

Суд наведеного не врахував і постановив помилкову ухвалу про залишення заяви без розгляду.

- 4 -

Відповідно до ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З викладених вище підстав колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала підлягає до скасування у зв`язку із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, а справа направляється для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 12 липня 2022 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: