Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2022 року смт Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кравченко О.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Хорольської І.П., Ахтієвої Р.С.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 16.12.2022 року ОСОБА_2 засуджено за ч.1 ст.263 КК України до 4 років позбавлення волі та стягнуто із ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 44319 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди і 300 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 344 319 грн. на користь ОСОБА_1 .

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11.04.2022 року вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 16.12.2021 року щодо ОСОБА_2 скасовано в частині вирішення цивільного позову та призначено в цій частині розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, для розгляду за підсудністю.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він є потерпілим у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135, ч.1 ст.263 КК України, який 07.09.2018 року спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді відкритого вогнепального перелому лівого стегна та проникаючого поранення правої половини грудної клітки, після чого з метою переховування та уникнення від відповідальності, з місця злочину зник, залишивши його лежати в посіві соняшнику на сільськогосподарському полі. Внаслідок неправомірних дій відповідача, що полягали у спричиненні йому тілесних ушкоджень із застосуванням вогнепальної зброї, йому було зроблено 2 операції, він знаходився на стаціонарному лікуванні з 08.09.2018 по 26.10.2018, отримав інвалідність. Крім того, відповідач залишив його помирати після вогнепальних поранень, не надавши допомогу. Отже, йому було заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює у 500 000 грн. Наявність вогнепальних поранень, що були заподіяні йому, завдавали йому моральних та душевних страждань, зокрема: порушено нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного громадського життя, він отримав інвалідність на все життя, не може поратися по господарству та працювати, внаслідок чого у нього виникли матеріальні труднощі, що спричиняє йому душевні страждання. У момент вогнепальних поранень він переніс значнийфізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров`я та життя. Його сім`я була змушена продати корову та 2 свиноматки, щоб врятувати йому життя і зараз вони не можуть мати хоч якісь достатній матеріальний рівень і він, як господар, нічим не може допомогти своїй родині.

Також йому спричинено майнову шкоду, а саме: його сім`я була змушена продати корову, про що свідчить розписка від 09.09.2018 року на суму 15 000 грн. та продати 2 свиноматки, про що свідчить розписка від 08.09.2018 року на суму 20 000 грн. Ці кошти пішли на харчування, оплату за операцію, наркоз. Також були витрачені кошти на бензин та дизпаливо, щоб приїздити до лікарні його близьких та його транспортування на загальну суму 5364,52 грн., що підтверджується квитанціями. Також було потрачено кошти на медикаменти та медичну допомогу, відповідно до квитанцій на загальну суму 47875,21 грн.

Всього позивачу було спричинено майнову шкоду на суму 88239,73 грн.

Відповідач вищезазначені витрати позивачу не сплатив, тому позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 500 000 грн. та матеріальну шкоду у сумі 88239,83 грн.

Заявою від 28.09.2022 року позивач зменшив позовні вимоги та просив суд стягнути із ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди 44319 грн. та у відшкодування моральної шкоди 500 000 грн. (т.2 а.с.142-143).

Ухвалою суду від 03.06.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, відповідачу надано строк для подання відзиву на позов.

Ухвалою суду від 28.07.2022 року представнику позивача відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 22.08.2022 року витребувано з Петриківського районного суду Дніпропетровської області наступні документи із матеріалів кримінальної справи №179/2454/18 (провадження №1кп/187/19/21): оригінал цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з усіма додатками, вказаними у цивільному позові;інформацію про місцезнаходження засудженого ОСОБА_2 , інформацію, чи отримував ОСОБА_2 примірник цивільного позову із додатками під час розгляду справи № 179/2454/18. Витребувано із ГУ ДПС у Дніпропетровській області інформацію про наявність РНОКПП у відповідача. Витребувано із Державної кримінально-виконавчої служби України інформацію про установу виконання покарань, в котрій перебуває засуджений по кримінальній справі 179/2454/18 за ч.1 ст.263 КК України ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 03.10.2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні.

У судовому засіданні 19.10.2022 року позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові та просив їх задовольнити. Суду пояснив, що внаслідок скоєного відносно нього відповідачем злочину, він отримав інвалідність, до теперішнього часу потребує лікування. Відповідач ані моральної, ані матеріальної шкоди йому не відшкодував. У подальшому позивач надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача адвокат Ухов Р.В. у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 своїм правом на подання відзиву не скористався. У судовому засіданні приймав участь дистанційно, проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що сплатив відповідачу 60 тисяч грн. Крім того, на даний час він відбуває покарання, тому вважає, що цього достатньо для відшкодування позивачу шкоди.

Вислухав пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов наступних висновків.

Вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 16.12.2021 року у справі №179/2454/18 ОСОБА_2 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. В цій частині вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області залишений без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11.04.2022 року та набрав законної сили.

Крім того, ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2021 року у справі №179/2454/18 кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_2 за ст.128, ч.1 ст.135 КК України, останнього звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Зазначена ухвала не була оскаржена та набрала законної сили 24.12.2021 року.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається зі змісту вказаних вироку та ухвали Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 16.12.2021 року, судом при розгляді вказаного кримінального провадження встановлено, що 07.09.2018 близько 22 год. 00 хв., ОСОБА_2 являючись пасажиром автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 211 CDI» державний номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на праві приватної власності належить, ОСОБА_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 , рухаючись по авто дорозі Т-0412 «Дніпродзержинськ-Михайлівка-Шульгівка» в напрямку с. Бузівка Магдалинівського району, Дніпропетровської області, перебуваючи приблизно на 120 кілометрі автодороги, на виїзді з села Ковпаківка Магдалинівського району, Дніпропетровської області, при русі, неподалік сільськогосподарського поля, яке знаходилось по праву сторону у напрямку їх руху та було засіяне сільськогосподарською культурою соняшника, від включеного світла фар головного освітлення автомобіля, на відстані приблизно 50 метрів від дороги, побачив в посівах соняху силует, який прийняв за дику тварину.

Після чого, з метою полювання на дику тварину, в той момент коли ОСОБА_4 зупинив вищевказаний автомобіль та вийшов з нього, ОСОБА_2 як йому здалося, отримавши мовчазну згоду на здійснення пострілу, самостійно дістав із заднього сидіння автомобіля належний на праві приватної власності ОСОБА_4 , мисливський нарізний карабін « BenelliArgo» калібру 308 Win (7.62x51) № СВ106968В/ВВ106968В спорядив до нього один патрон, після чого, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи, що придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу є незаконним, навички поводження із якою у нього відсутні, з порушенням вимог інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і холощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС України від 21.08.1998 р. № 622, «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 р. № 576, якими передбачено, що до предметів, на які поширюється дозвільна система, належать і вогнепальна зброя, видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, облік, охорону, перевезення і використання вогнепальної зброї здійснюється у порядку, визначеному МВС, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, будучи переконаним, що він, за допомогою карабіну полюватиме саме на дику тварину, не маючи відповідного дозволу на поводження з вищевказаним мисливськимкарабіном, чим незаконно придбав мисливський нарізний карабін « Benelli Argo» калібру 308 Win , після чого здійснив один постріл в місце, де начебто бачив дику тварину.

Після здійсненого пострілу, ОСОБА_2 з вищевказаним карабіном пройшов по полю, приблизно 50 метрів від місця пострілу, до місця де вже лежав потерпілий ОСОБА_1 , тим самим незаконно здійснив носіння незаконно придбаної раніше вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до висновку експерта № 241 від 13.09.2018, ОСОБА_1 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді вогнепального наскрізного поранення лівого стегна в нижній третині, відкритого багато-уламкового перелому лівого стегна в нижній третині; вогнепального дотичного поранення грудної клітки праворуч (не проникаючого в грудну порожнину, без ушкодження ребер), які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, так як викликали тривалий розлад здоров`я на термін більше ніж 21 день.

В рамках даного кримінального провадження потерпілим від дій ОСОБА_2 визнаний ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що неправомірними діями ОСОБА_2 потерпілому ОСОБА_1 були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості, внаслідок чого останній на стаціонарному лікуванні з 08.09.2018 року по 24.10.2018 року та отримав 2 групу інвалідності, що підтверджується медичною довідкою та довідкою МСЕК від 08.04.2019 року №409 (т.2 а.с.127-128).

На даний час позивачу встановлена третя група інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК №409 від 24.05.2021 року (т.2 а.с.159).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 витратив грошові кошти на придбання ліків, медичну фінансову допомогу, закупівлю апарата Ілізарова, що підтверджується квитанціями та фіскальними чеками на загальну суму 50431,62 грн. (т.2 а.с.40-44, 46, 66-71, 73-89, 91-123). Крім того, на пальне позивач витратив 8032,19 грн., що підтверджується фіскальними чеками (т.2 а.с.50-53, 54-57).

Крім того, позивач був вимушений продати дві свиноматки на загальну суму 20 000 грн. та корову за 15 000 грн. для покриття витрат на лікування, що підтверджується відповідними розписками (т.2 а.с.47-48).

Таким чином, неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 була спричинена матеріальна шкода на загальну суму 93463,81 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Доказів відшкодування завданої шкоди відповідачем суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди необхідно стягнути грошові кошти у сумі 44319 грн. (в межах заявлених позивачем позовних вимог).

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 500 000 грн., суд зазначає наступне.

Згідно із ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частина 1 ст. 15 ЦК України, закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів такого захисту, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним Кодексом і відповідними законами України.

Частинами 1-3 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 000 грн. 00 коп. позивач зазначив, що внаслідок неправомірних дій відповідача, що полягали у спричиненні йому тілесних ушкоджень із застосуванням вогнепальної зброї, йому було зроблено 2 операції, він знаходився на стаціонарному лікуванні з 08.09.2018 по 26.10.2018 рік, отримав інвалідність. Крім того, відповідач залишив його помирати після вогнепальних поранень, не надавши допомогу. Наявність вогнепальних поранень, що були заподіяні йому, завдавали йому моральних та душевних страждань, зокрема: порушено нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного громадського життя, він отримав інвалідність на все життя, не може поратися по господарству та працювати, внаслідок чого у нього виникли матеріальні труднощі, що спричиняє йому душевні страждання. У момент вогнепальних поранень він переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров`я та життя. Його сім`я була змушена продати корову та 2 свиноматки, щоб врятувати йому життя і зараз вони не можуть мати хоч якісь достатній матеріальний рівень і він, як господар, нічим не може допомогти своїй родині.

Оцінивши доводи позивача про завдання моральної шкоди та враховуючи усі докази по справі суд приходить до висновку, що позивачу ОСОБА_1 неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 завдана моральна шкода, яка полягає у фізичних та душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Вирішуючи питання про розмір завданої моральної шкоди, суд приймає до уваги, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження, внаслідок яких він отримав інвалідність та частково втратив працездатність, витратив особовий час для поїздок до лікарні, органів поліції та суду, а відповідач з 07.09.2018 року до теперішнього часу жодним чином не відшкодував завдану позивачеві шкоду.

Тому, приймаючи до уваги усі обставини справи, суд вважає за необхіднестягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 300 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, що буде відповідати вимогам розумності та справедливості. В іншій частині позовних вимог слід відмовити, як надмірно завищених.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. (ч.6 ст.141 ЦПК України).

Оскільки, відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 3443,19 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 10, 13, 141, 264, 265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 44319 грн. та у відшкодування моральної шкоди 300 000 грн., а всього 344 319 грн. (триста сорок чотири тисячі триста дев`ятнадцять грн.).

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 3443,19 грн. (три тисячі чотириста сорок три грн.19 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду виготовлений 08.11.2022 року.

Суддя О.Ю. Кравченко