Провадження № 2/761/5698/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Соломон О.М.,

за участі

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Перевозник Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Київській області, третя особа - Державна служба України з питань праці про зобов`язання надати обгрунтовану відповідь на звернення, -

В С Т А Н О В И В:

06.10.2021 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: зобов`язати відповідача надати позивачу обгрунтовану відповідь на його звернення від 26.07.2021 року.

Вимоги позову обгрунтовані тим, що 26.07.2021 року позивач звернувся до відповідача із скаргою.

Як зазначає позивач, відповідь на звернення є не обгрунтованою оскільки відповідач не перевірив викладене у скарзі та не отримав документи на підтвердження зазначеного, а при наданні відповіді послався на повідомлення роботодавця щодо причин невиплати заробітної плати.

18.01.2022 року до суду надійшов відзив на заявлені вимоги в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні заявлених вимог на тій підставі, що відповідач в межах вимог Закону України «Про звернення г ромадян» розглянув скаргу позивача від 26.07.2021 року та надав відповідь із питань що були зазначені в скарзі.

16.02.2022 року до суду надійшла відповідь на відзив в якій позивач наполягає на задоволенні заявлених вимог з підстав, викладених у позові.

Заперечення на відповідь на відзив до суду не надходили.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні не визнала заявлених вимог та просила відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, оцінивши в сукупності надані суду докази та процесуальні заяви сторін, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Стаття 40 Конституції України передбачає, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Закон України «Про звернення громадян» регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Згідно з положеннями статті 1 зазначеного Закону, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Стаття 15 Закону України «Про звернення громадян» визначає, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Як встановлено в судовому засіданні, 26.07.2021 року позивач направив на адресу Т.в.о. Голови Державної служби України з питань праці скаргу в якій просив провести перевірку ДП «Державна театрально-видовищна агенція» щодо порушення стосовно нього законодавства про працю; перевірку здійснити в його присутності з метою надання відповідних письмових пояснень.

Зазначена скарга була направлена листом Державної служби України з питань праці від 30.07.2021 року до Головного управління Держпраці у Київській області для розгляду та відповідного реагування в межах повноважень.

Листом №4.3/4-Т-4771-6055 від 09.09.2021 року Головне управління Держпраці у Київській області направило ОСОБА_1 відповідь на звернення.

У відповіді зазначено, зокрема, що Головне управління звернулося до керівництва ДП «Державна театрально-видовищна агенція» з вимогою надати письмові пояснення по суті викладених у зверненні. У листі від 21.08.2021 року №101 керівник ДП «Державна театрально-видовищна агенція» повідомив що затримка у виплаті заробітної плати виникла у зв`язку з карантинними обмежувальними протиепідемічними заходами, викликаними епідемією коронавірусу СОVІD-19. Підприємство отримує фінансування від міністерства культури та інформаційної політики України за рахунок відсотків від проведення заходів відповідно до плану роботи міністерства культури та інформаційної політики України. Із вказаних причин проведення багатьох масових культурно-мистецьких заходів було відмінено, що спричинило заборгованість із виплати заробітної плати на ДП «Державна театрально-видовищна агенція». Крім того у відповіді зазначено, що після звільнення 02.07.2020 року за власним бажанням, 05.08.2021 року виплачено повний розрахунок та компенсацію за невикористану відпустку у сумі 91 693,66 грн. та 10.08.2021 року відповідно до ст.117 КЗпП України виплачено середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 19 499,75 грн.

При зверненні до суду з позовом позивач зазначив, що на його думку відповідь є необгрунтованою, оскільки відповідач лише посилаючись на лист керівника ДП «Державна театрально-видовищна агенція» безпідставно дійшов висновку, що ніби-то затримка у виплаті позивачу заробітної плати виникла у зв`язку з карантинними обмежувальними протиепідемічними заходами, викликаними епідемією коронавірусу СОVІD-19 та у зв`язку з відміною запланованих Міністерством культури та інформаційної політики України культурно-мистецьких заходів.

Однак предметом скарги була невиплата позивачу заробітної плати відповідачем при наявності для цього коштів на рахунку підприємства отриманих від Міністерства культури та інформаційної політики України, виплата її іншим працівникам. Також ОСОБА_1 у скарзі зазначав, що невиплата заробітної плати може бути підтверджена виписками по рахунках ДП «Державна театрально-видовищна агенція», а також відомостями про зарахування заробітної плати працівникам підприємства за період з березня по липень 2021 року. Із листа від 09.09.2021 року вбачається, що ДП «Державна театрально-видовищна агенція» запитувані відповідачем документи не надала, а відповідач не вжив заходи для їх отримання, відтак відповідь від 09.09.2021 року є необгрунтованою.

В той же час позивач, як вбачається, у зверненні просив провести перевірку щодо порушення стосовно нього законодавства про працю. При зверненні до суду з позовом, позивач не зазначав, які положення діючого законодавства були порушені відповідачем при перевірці звернення позивача, оскільки відповідь містить інформацію про причини внаслідок яких позивачу не було виплачено заробітну плату.

В той же час, позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження тієї обставини, що на рахунках ДП «Державна театрально-видовищна агенція» були наявні грошові кошти для здійснення виплати заробітної плати.

Таким чином суд вважає, що відповідь відповідача є повною та містить інформацію по всіх питаннях, які ставились у зверненні позивача.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4, 77-81, 141, 223, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд,

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Київській області, третя особа - Державна служба України з питань праці про зобов`язання надати обгрунтовану відповідь на звернення- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 07 жовтня 2022 року

Суддя: Н.Г. Притула