Номер провадження: 22-ц/813/5030/22
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Князюка О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Зеніної М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Хлопко Анастасії Юріївни на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , адвоката Єштокіної Юлії Володимирівни, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору недійсним та визнання дій неправомірними, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , адвоката Єштокіної Юлії Володимирівни, третіх осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору про надання правничої допомоги недійсним та визнання дій відповідачів неправомірними.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17 березня 2021 року вказаний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

01.04.2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про стягнення з ОСОБА_1 на його користь понесені судові витрати, які складаються з правничої допомоги на суму 10 000 грн та витрат на відправку поштової кореспонденції на суму 239 грн., посилаючись на ч.5 ст.142 ЦПК України, зокрема на необґрунтовані дії позивача, які стали наслідком залишення її позову без розгляду.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2021 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 10 039,50 грн (які складаються з 10 000 грн витрат на правничу допомогу та 39,50 грн документально підтверджених витрат на відправку поштової кореспонденції), в іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Хлопко Анастасія Юріївна подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2021 року скасувати та відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наведених в цій постанові підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Задовольняючи заяву про компенсацію судових витрат частково - у розмірі 10 039,50 грн, суд першої інстанції з посиланням на ч.5 ст. 142 ЦПК України виходив з того, що позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_2 , адвоката Єштокіної Ю.В. про визнання договору недійсним та визнання дій неправомірними було залишено без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою позивача, а відповідач ОСОБА_6 довів понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн та частково довів витрати на поштові повідомлення у розмірі 39 грн 50 коп., а всього 10 039 грн 50 коп.

Будь-яких інших мотивувань висновку суду про стягнення компенсації судових витрат на користь відповідача, у зв`язку з залишенням позову без розгляду, в оскаржуваній ухвалі не наведено.

Судова колегія виходить з такого.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ст.135 ЦПК України суд може зобов`язати сторони внести на депозитний рахунок суду попередньо визначену суму судових витрат, пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією, про що постановляє ухвалу (забезпечення судових витрат).

Суд може зобов`язати учасника справи, який заявив клопотання про виклик свідка, призначення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача, забезпечення, витребування або огляд доказів за їх місцезнаходженням, попередньо (авансом) оплатити витрати, пов`язані з відповідною процесуальною дією.

Якщо клопотання заявили декілька учасників справи, необхідну грошову суму авансом у рівних частках сплачують відповідні учасники справи, а у випадках, коли відповідна процесуальна дія здійснюється з ініціативи суду, - сторони в рівних частках.

У разі невнесення у визначений судом строк коштів для забезпечення судових витрат або несплати у визначений судом строк відповідних сум авансом суд вправі відхилити клопотання про виклик свідка, призначення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача, забезпечення, витребування або огляд доказів та ухвалити рішення на підставі інших поданих учасниками справи доказів або скасувати раніше постановлену ухвалу про виклик свідка, призначення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача, забезпечення, витребування доказів або огляд доказів за їх місцезнаходженням.

Як захід забезпечення судових витрат суд з урахуванням конкретних обставин справи має право, за клопотанням відповідача, зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу).

Таке забезпечення судових витрат застосовується, якщо:

1) позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов; або

2) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Таке забезпечення судових витрат також може бути застосоване, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування.

У разі невнесення у визначений судом строк коштів для забезпечення витрат на професійну правничу допомогу суд за клопотанням відповідача має право залишити позов без розгляду.

У випадку задоволення позову суд ухвалює рішення про повернення внесеної суми позивачу, а у випадку відмови у позові, закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду - про відшкодування за її рахунок витрат відповідача повністю або частково, в порядку, передбаченому статтями 141, 142 цього Кодексу. Невикористана частина внесеної позивачем суми повертається позивачу не пізніше п`яти днів з дня вирішення питань, зазначених у цій частині, про що суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій.

Відповідно до ст.138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.142 ч.5 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишено без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.

З матеріалів справи вбачається, що у червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду до ОСОБА_2 , адвоката Єштокіної Юлії Володимирівни, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору недійсним та визнання дій неправомірними, посилаючись на те, що після смерті її чоловіка ОСОБА_7 та відкриття спадщини у неї, як спадкоємця першої черги, виникли спори з іншими спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7 - його батьками ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , та дітьми ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , при цьому деякі спори тривають на час звернення до суду з даним позовом. Адвокат Єштокіна Ю.В. діяла в судових справах, як представник в інтересах 4-х спадкоємців: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , на підставі договору про надання правової допомоги. Однак, в подальшому в судовому засіданні в Одеському апеляційному суді по справі № 522/5161/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 з`ясувалося, що адвокат Єштокіна Ю.В. договорів на надання правової допомоги з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 не укладала. Фактично договір на надання правової допомоги з адвокатом Єштокіною Ю.В. укладено ОСОБА_2 без надання йому ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 довіреностей з відповідними повноваженнями. Дані обставини підтверджуються матеріалами судових справ, в яких брав участь ОСОБА_8 та адвокат Єштокіна Ю.В., яка представляла без надання необхідних повноважень інших спадкоємців: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , клопотання про витребування яких буде заявлено в процесу розгляду справи. Позивач вважала дії ОСОБА_2 та адвоката Єштокіної Ю.В. щодо неналежного представництва інтересів інших спадкоємців у справі за її позовом незаконними і такими, що порушують її права, і просила задовольнити заявлені вимоги.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17.06.2020 року відкрито провадження у справі (т.1 а. с. 46).

На підставі договору № 6/18 про надання правової допомоги від 04 жовтня 2018 року, ОСОБА_2 доручає, а адвокат Єштокіна Ю.В. зобов`язується надати правові послуги та представляти інтереси ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (т.1 а. с. 54-56).

Додатковою угодою № 2 до договору № 6/18 про надання правової допомоги від 04 жовтня 2018 року ОСОБА_2 , який діє в своїх та в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та адвокат Єштокіна Ю.В. домовилися викласти абзац 1 розділу 1 у наступній редакції: « ОСОБА_2 доручає, а адвокат Єштокіна Ю.В. зобов`язується надати правові послуги та представляти інтереси у Київському районному суді м. Одеси у справі № 520/7262/18: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 » (т.1 а.с. 57).

До матеріалів справи додані три письмові заяви від імені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 без належного завірення осіб, від імені яких вони подані (т.1 а. с. 58-60).

У справі, що переглядається, інтереси ОСОБА_2 в суді першої інстанції представляла адвокат Ель-Хурі Ель-Хамсі Н.В. на підставі ордеру серії ОД № 280679 від 06.07.2020 року (т.1 а. с. 69).

Представником відповідача наданий попередній (орієнтовний) розрахунок витрат, пов`язаний з правничою допомогою на загальну суму 23 400 грн (т. 1 а. с. 75).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17.03.2021 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою належним чином повідомленого позивача.

01.04.2021 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_2 про стягнення з позивача судових витрат у розмірі 10 239 грн., які складаються з витрат на правову допомогу 10 000 грн та витрат на поштові відправлення 239 грн (т.1 а. с. 176-177).

До заяви відповідачем додано договір № 5 про надання правової допомоги від 21.05.2020 року з адвокатським об`єднанням «Стратегія захисту», додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги від 21.05.2020 року із зазначенням ціни 1 години робочого часу - 1 000 грн., перелік цін на послуги адвокатського об`єднання «Стратегія захисту» та копії документів про оплату ОСОБА_2 правничих послуг на суму 4 500 грн., 1 683 грн., 4 707 грн (т. 1 а. с. 178-184).

При цьому, відповідачем не доведено наступні обставини: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив заздалегідь необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Єдине на що посилається представник відповідача при поданні заяви про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи, - це те, що позивач пред`явила безпідставний позов, який було залишено без розгляду через неявку позивача без поважних причин до суду.

Явка в судове засідання є правом будь-якої особи, яка бере участь у справі, в тому числі і позивача.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно ч. ч. 1, 2 до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Згідно з ч.4 цієї ж статті суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 260 ЦПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається зокрема з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Вбачається, що в оскаржуваній ухвалі мотивів, з яких суд дійшов висновків про часткове задоволення заяви, і які є належним чином обґрунтованими, не наведено.

При цьому, залишаючи позов без розгляду, суд не встановив зловживання позивачем його процесуальними правами, які виразилися у поданні завідомо безпідставного позову.

Також судом не наведено мотивів недобросовісності позивача при зверненні останньої до суду з огляду на те, що справа по суті дійсно не розглянута саме у зв`язку з недобросовісністю позивача.

Само по собі посилання на повторну неявку без наведення відповідних мотивів недобросовісності позивача або зловживання ним процесуальними правами в контексті подання завідомо безпідставного позову, не може вважатися достатнім і належним обґрунтуванням набутого судом висновку щодо наявності підстав для компенсації судових витрат відповідачу на підставі ч.5 ст. 142 ЦПК України.

Тому залишення позову без розгляду через повторну неявку позивача не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, так як звертатися до суду за захистом своїх прав це право позивача, що передбачено цивільним процесуальним законодавством України, яке не містить обмеження у його реалізації, а судом не встановлено зловживання позивачем своїми процесуальними правами у вигляді подання завідомо безпідставного позову та недобросовісності повторної неявки до суду саме в контексті зловживання правами у зв`язку з поданням до суду безперспективного позову.

При таких обставинах неявка позивача до суду не може вважатися необґрунтованими діями.

При цьому, сама заява про стягнення компенсації судових витрат та апеляційна скарга представника відповідача не містить доводів і доказів необґрунтованості дій позивача.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити частково апеляційну скаргу, ухвалу суду про компенсацію судових витрат скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача з підстав, наведених в цій постанові.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Хлопко Анастасії Юріївни - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2021 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_2 про стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача - залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, встановленому законодавством.

Повний текст постанови складений: 21.11.2022 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

О.В. Князюк