У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Шепетко І.О.,

за участі секретаря судових засідань Киніва О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,-

в с т а н о в и в:

Представник заявника адвокат Бухтояров Р.О., що діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: будинок номер АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер :33:001:0215 та шляхом заборони ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиняти будь-які дії щодо відключення будинку номер АДРЕСА_1 від енергопостачання, газопостачання та водопостачання.

Заяву про забезпечення позову мотивовано тим, що 29.08.1992 між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено шлюб. За час шлюбу в подружжя народилось двоє дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

13.05.1999 заявниця разом із чоловіком придбали приватний будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , який було оформлено на маму чоловіка ОСОБА_2 .

З квітня 2000 року заявниця разом із сім`єю проживала у вказаному будинку, вони зробили в ньому капітальний ремонт, поточні ремонти, збільшили житлову площу будинку шляхом добудов, повністю замінили електропроводку, систему каналізації та виконали інші роботи на покращення будинку, внаслідок чого збільшилась його площа та вартість. А 12.06.2008 ОСОБА_2 надала нотаріальну згоду на проживання та реєстрацію в даному будинку заявника та її дітей.

З 2000 року відповідач в будинку не проживала, не несла жодних витрат на збільшення площі, капітального та поточного ремонту, не брала участі у витратах на утримання будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер чоловік заявниці ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 15.04.2022. Після чого НОМЕР_2 заявниця подала заяву на прийняття спадщини.

Після смерті чоловіка, ОСОБА_2 перестала визнавати те, що заявниця з чоловіком протягом 22 років несли витрати на утримання даного буднику, робили ремонт, вклали кошти в його добудову та погрожує подарувати будинок стороннім особам. Крім того, усвідомлює, що діти заявниці є її єдиними спадкоємцями. Також ОСОБА_2 вдалася до псування майна та вчиняє дії щодо відключення будинку від світла, води та газопостачання.

Заявник зазначила, що оскільки площа вказаного будинку збільшилась вдвічі та його вартість внаслідок збільшення площі зросла, даний будинок є спільним сумісним майном та об`єктом спадкової маси та невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду в майбутньому, так як існують обґрунтовані ризики, що дане майно може бути відчужено на користь третіх осіб.

Дослідивши та оцінивши подану заяву та додані до неї документи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Крім того, ч. 3 ст. 150 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вимогами статті 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Згідно вимог п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза не виконання та утруднення можливого рішення про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась із такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із позовними вимогами, які має намір пред`явити позивач, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак заява представника позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - будинок номер АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер :33:001:0215 - підлягає задоволенню. В решті вимог заява задоволенню не підлягає.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляд судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до ч.13 ст. 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі: неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього кодексу; повернення позовної заяви, відмови у відкритті провадження по справі.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 149-154, 259, 260 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

В порядку забезпечення позову накласти арешт на нерухоме майно - будинок номер АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер :33:001:0215 до ухвалення судового рішення по суті.

Роз`яснити ОСОБА_1 в разі не подання позовної заяви протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження по справі, заходи забезпечення позову скасовуються судом.

У задоволення решти вимог відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя І.О. Шепетко