Ухвала

06 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 295/9144/20

провадження № 61-9645ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 19 січня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 31 березня 2022 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення на свою користь аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1712,00 грн із відповідною індексацією згідно закону, починаючи з дня подання позову, щомісячно до його смерті.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 19 січня 2022 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 31 березня 2022 року, у задоволенні позову відмовлено.

26 вересня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 19 січня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 31 березня 2022 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

В касаційній скарзі заявник як на підставу перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених у малозначній справі, посилається на підпункти а) та г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. На переконання заявника оскаржувані судові рішення підлягають перегляду в касаційному порядку, оскільки суд першої інстанції помилково відніс справу до категорії малозначних, а касаційна справа містить питання, яке має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Так на переконання заявника суд першої інстанції мав з власної ініціативи перейти до розгляду справи в порядку загального позовного провадження, призначаючи експертизу та задовольняючи інші клопотання відповідача.

Відповідно до вимог пункту 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, що виникають з сімейних відносин, крім спорів, зокрема, про стягнення аліментів.

Частиною п`ятою цієї статті передбачено обов`язок суду відмовити у розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження або постановити ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, якщо після прийняття судом до розгляду заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог або зміни предмета позову відповідна справа не може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Таким чином, процесуальний закон містить імперативну норму, якою передбачено правила розгляду для спірних правовідносин про стягнення аліментів, та визначено виключний перелік обставин, за наявності яких суд зобов`язаний перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Оскільки таких обставин судами встановлено не було, то доводи заявника з приводу помилкового розгляду судами цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження не заслуговують на увагу, ґрунтуються на суб`єктивному ставленні заявника до предмету спору, а тому не можуть слугувати безумовною підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Стосовно наявності в касаційній скарзі питання, яке має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, слід зазначити наступне.

Заявник зазначає різні постанови судів апеляційної та касаційної інстанцій, яких за різних фактичних обставин суди встановлювали підстави для стягнення аліментів на утримання непрацездатних батька чи матері. Водночас, підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 у цій справі стала необґрунтованість його позовних вимог стосовно саме обсягу фактичних витрат заявника на час звернення з позовом, в зв`язку з чим суди попередніх інстанцій були позбавлені можливості встановити наявність потреби у додатковому утриманні позивача. Таким чином, спірні правовідносини не є подібними спорам, на постанови за результатами розгляду яких посилається заявник, саме стосовно сукупності фактичних обставин справи, на підставі аналізу яких суди ухвалили свої рішення. Враховуючи вищенаведене, заявник не обґрунтував належним чином наявність питання в касаційній скарзі, яке має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а виключно відмінність результатів розгляду спірних правовідносин у наведених заявником справах не може слугувати підставою для відкриття касаційного провадження у малозначній справі на підставі підпункту а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу retione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року.

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 подавкасаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 19 січня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 31 березня 2022 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров