КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2022 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Березовенко Р.В., Лапчевська О.Ф.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2018 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 17 587,61 грн. за кредитним договором № б/н від 20.10.2009, з яких: 1 695,59 грн. - заборгованість за кредитом; 11 448,49 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 129,83 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 813,70 грн. - штраф (процентна складова).

В обґрунтування вимог посилався на те, що 20.10.2009 ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Також, зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

В порушення умов Договору та положень ст.ст. 526, 527 ЦК України, відповідач свої зобов`язання за Договором не виконував в зв`язку з чим створилась вищезазначена заборгованість (а.с. 4-6).

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12.10.2018 позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором від 20.10.2009 станом на 03.05.2018 в розмірі 17 587,61грн та 1 762,00грн судового збору. (а.с. 41-43).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.02.2021 поновлено відповідачу ОСОБА_1 строк для подання заяви про перегляд заочного рішення.

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по справі № 761/20700/18 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення (а.с. 73-74).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Вказує, що відповідач не був обізнаний про розгляд справи, тому не мав можливості надати свої заперечення по справі. Також, відповідачем було заявлено про застосування строку позовної давності (а.с. 77-80зв.).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку із простроченням позичальником сплати суми кредиту та нарахованих відсотків, заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.

Але погодитись із такими висновками в повній мірі не можливо з огляду на таке.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається з матеріалів справи, 20.10.2009 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір у вигляді заяви. За даною заявою банк надав позичальнику кредит у сумі 2 000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту, які перераховувались на картку зі сплатою 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а позичальник зобов`язувався повернути отримані кошти.

Вищезазначена заява, фактично є кредитним договором, вона підписана ОСОБА_1 , що свідчить про його ознайомлення та згоду з запропонованими умовами, викладеними в заяві. Крім того в заяві зазначено, що ОСОБА_1 ознайомлений і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані в письмовому вигляді для ознайомлення. Своїм підписом підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк». Крім того, зазначені анкети-заяви було підписано ним неодноразово: 20.10.2009, 29.06.2010 та 06.02.2012.

В силу умов вищезазначеного кредитного договору банк мав право змінювати (зменшувати або збільшувати) кредитний ліміт за рішенням банку, на що відповідач дав згоду, підписавши вищезазначені заяви та довідки про умови від 20.10.2009, 29.06.2010 та 06.02.2012.

Відповідач користувався вищезазначеним кредитом, наданим банком, але належним чином не виконував своїх зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором, несвоєчасно та не у повному обсязі сплачував нараховані їй банком платежі, передбачені договором, що підтверджується розрахунком заборгованості відповідача перед банком.

Відповідачем не спростовано факту отримання грошових коштів від банку за вищезазначеним кредитним договором у цій справі.

Суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що відповідач укладення кредитного договору з банком, у суді першої інстанції, у цій справі не оспорював, а з розрахунку кредитної заборгованості встановлено, що позичальник частково сплачував заборгованість.

Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в результаті порушення ОСОБА_1 умов кредитного договору б/н від 20.10.2009, банк мав право на нарахування відповідачу у цій справі заборгованості за кредитним договором лише станом на 30.11.2015 у вигляді тіла кредиту, відсотків, пені та комісії, а також штрафів, враховуючи строк дії вищезазначеного договору сторін, який відповідає строку дії картки відповідача - до 11/15.

Нарахування банком відповідачу за вищезазначеним договором відсотків, пені та комісії після закінчення строку дії договору - 30.11.2015 і станом на 03.05.2018 (в межах заявлених у цій справі позовних вимог ) є безпідставним, що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2018 (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18), який мають враховувати загальні суди в силу вимог ст. 264 ч. 4 ЦПК України.

Оскільки, після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, пені та комісії за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Банк у цій справі будь-яких позовних вимог в порядку ст. 625 ЦК України не заявляв.

Як встановлено із розрахунку банку, станом на закінчення дії договору 01.12.2015 заборгованість відповідача становила: 1 694,43 грн - прострочена заборгованість кредиту, 3 476,13 грн - загальна заборгованість по відсоткам, 1 679,83 грн - сума комісії та пені, а разом 6 850,39 грн.

Банк у цій справі у своєму позові просив стягнути з відповідача за вищезазначеним кредитним договором тіло кредиту у сумі 1 695,59 грн.

В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не переглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч. 6 ст. 367 ЦПК України).

Відповідач ОСОБА_1 в апеляційній скарзі заявив про застосування строку позовної давності.

Згідно частин 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Проте, апеляційним судом встановлено, що заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором б/н від 20.10.2009 станом на 01.12.2015 складала 6 850,39 грн., з яких: 1 694,43 грн - прострочена заборгованість кредиту, 3 476,13 грн - загальна заборгованість по відсоткам, 1 679,83 грн - сума комісії та пені, яка заявлена в межах трирічного (загального) строку позовної давності до основного боргу у вигляді тіла кредиту та відсотків станом на 01.12.2015, враховуючи настання строку для виконання основного зобов`язання 01.12.2015 (закінчення строку дії договору), звернення банку до суду із вищезазначеним позовом 01.06.2018 (а.с. 2)

До заборгованості відповідача, нарахованої банком за вищезазначеним договором сторін за період після 01.12.2015 (закінчення строку дії договору) і по 01.06.2018 (в межах позовних вимог) будь-яка позовна давність: загальна чи спеціальна не може бути застосована за заявою відповідача у цій справі взагалі, оскільки банк не мав права нараховувати відповідачу будь-які платежі відповідачу за вказаний період взагалі, (окрім в порядку ст. 625 ЦК України, яку банку у цій справ не заявляв), тобто права банку у цей період відповідачем не могли і не були порушені, а тому нараховані банком відсотки та комісія за період після 01.12.2015 до дати звернення банком до суду з даним позовом не можуть бути задоволені в зв`язку з безпідставністю нарахування цієї заборгованості, яка є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову банку у цій частині позовних вимог останнього.

Відповідно до ст. 1048 ч. 1ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 55 днів пільгового періоду, яка підписана ОСОБА_1 20.10.2009, 29.06.2010 та 06.02.2012, зазначено базову відсоткову ставку за користування кредитом - 3,0% в місяць, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості, комісії та штрафи: 500,00 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій тощо.

Проте, апеляційним судом встановлено, що банком у цій справі відповідачу згідно умов кредитування нарахована і пеня і комісія.

Разом із тим, в силу вимог ст. 61 Конституції України не допускається одночасне нарахування банком пені та штрафів за одне те саме порушення, оскільки останні є різновидом одного виду відповідальності - цивільної (ст. 549 ЦК України).

Належні, допустимі докази того, що відповідач у добровільному порядку погасив вищезазначену заборгованість за договором перед банком у добровільному порядку станом на час її розгляду судом першої інстанції чи перегляду останньої апеляційним судом у матеріалах цієї справи відсутні. Отже, при вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12.10.2018 слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов банку задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 20.10.2009 станом на 01.12.2015 становить 5 170,56 грн., яка складається з: 1 694,43 грн - прострочена заборгованість кредиту, 3 476,13 грн - загальна заборгованість по відсоткам; в іншій частині позовних вимог відмовити.

Згідно з ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 517,85 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції, за розгляд справи в суді апеляційної інстанції підлягає стягненню з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 866,22 грн., шляхом взаємозаліку, підлягає стягненню з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 348,34 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) заборгованість за кредитним договором в сумі 5 170(п`ять тисяч сто сімдесят),56 грн., яка складається з: 1 694 (одна тисяча шістсот дев`яносто чотири),43 грн - прострочена заборгованість кредиту, 3 476(три тисячі чотириста сімдесят шість),13 грн - загальна заборгованість по відсоткам.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, )на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1 348(одна тисяча триста сорок вісім),34 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська