Справа № 523/9363/22
Провадження №2/523/4086/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря судового засідання Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі, в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що будинок належить їй на праві приватної власності, а відповідач зареєстрований за даною адресою, проте у ньому не проживає, чим створює перешкоди у реалізації права позивачки щодо розпорядження та користування майном на свій розсуд.

Після надходження позовної заяви суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

18 серпня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином. В матеріалах справи міститься заява представника позивача про підтримання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, місце та час судового засідання відповідно до вимог п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України, крім того, інформація про розгляд справи розміщена на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не надсилав, у зв`язку із чим, на підставі на підставі абз. 2 ч. 1 ст. 131 ЦПК України вважається повідомленим про розгляд справи. Заява про відкладення розгляду справи та відзив на адресу суду не надходили.

Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції «Про захист прав людини та основних свобод», ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача.

Відповідно до положень ст.ст.280,281 ЦПК України, суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки-виписки з будинкової книги № 33 про склад сім`ї та прописку від 28 жовтня 2022 року, виданої ОСОН КМ «Балтський», вбачається, що у будинку АДРЕСА_1 , крім позивачки, також зареєстровані: з 13 лютого 2013 року - дочка позивачки ОСОБА_3 , 1975 р.н., та онуки позивачки: ОСОБА_4 , 2007 р.н., та ОСОБА_5 , 1999 р.н., а також з ІНФОРМАЦІЯ_1 - син померлого чоловіка дочки ОСОБА_2 , 1985 р.н.

Факт не проживання відповідача на спірній житловій площі понад один рік без поважних на те причин підтверджується актами про не проживання ОСОБА_2 за місцем реєстрації від 10 січня 2022 року, складеними сусідами ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_7 ( АДРЕСА_3 ), від 05 лютого 2022 року ОСОБА_8 ( АДРЕСА_4 ), підписи яких завірені керівником органу самоорганізації населення комітету мікрорайону «Балтський» в м. Одесі ОСОБА_9 , згідно яких відповідач ОСОБА_2 ніколи фактично у будинку не проживав.

Відповідно до статті 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням не інакше як на підставі і в порядку, визначеному законом. Право громадянина на житло непорушне та гарантовано статтею 47 Конституції України.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються статтею 391 ЦК України «Захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння», якою визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частина 1 ст.321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За нормою ст.319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з нормами ч.1 ст.156 ЖК України, члени сім`ї власника квартири, які проживають разом з ним в квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди користування цим приміщенням. Частина 4 цієї же статті вказує, що припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як зазначено в ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Крім того, норма ст. 29 ЦК України не пов`язує місце проживання особи з її реєстрацією.

Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Враховуючи встановлені обставини, непроживання ОСОБА_2 у будинку позивачки без поважних причин, суд вважає, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 258-259, 263-265, 273,279, 354, 355 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим будинком по АДРЕСА_1 .

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення складено 28 жовтня 2022р.

Суддя