Справа №932/7072/22
Провадження №2-з/932/117/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2022 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Овчиннікової О.С.,

при секретарі Киричок Л.А.,

розглянувши заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Галушка Оксана Володимирівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кир`як Світлана Анатоліївна, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, скасування державної реєстрації права власності та витребування квартири,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з даним позовом, в якому просить суд:

- встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпрі, був дідом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Дніпропетровська, РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , без реєстрації місця проживання з ОСОБА_6 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 на день його смерті;

- визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2 від 02.04.2002 року на ім`я ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

- визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності/довірчої власності: 41312721, тип права власності: право власності, від 02.04.2021 року 12:15:26, державний реєстратор: приватний нотаріус Кир`як Світлана Анатоліївна, Дніпровський міський нотаріальний округ на підставі договору купівлі-продажу № 100 від 02.04.2021 року, індексний номер 57443183 від 02.04.2021 року 12:19:22;

- витребувати від ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_3 на користь позивачки ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , квартиру АДРЕСА_2 .

Одночасно з позовною заявою позивачка звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить:

- заборонити вчиняти будь-яким особам будь-які дії з відчуження, оформлення, переоформлення та державної реєстрації, реєстраційних дій, пов`язаних з реєстрацією та перереєстрацією речових прав на нерухоме майно, заборонити внесення будь-яких змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вчинення відчуження в примусовому порядку (в порядку виконавчого провадження, виконавчих написів та інших дій) щодо квартири АДРЕСА_2 , обґрунтовуючи свою заяву тим, що існують великі ризики того, що невжиття вищевказаних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у випадку відчуження зазначеного спірного майна відповідачем третім особам.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана з необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обгрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак, й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Судом встановлено, що позивачка звернулась до суду з позовною заявою щодо встановлення факту родинних відносин та проживання однією сім`єю без реєстрації місця проживання з ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на день його смерті, визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , визнання права власності на зазначену квартиру в порядку спадкування за законом, скасування рішення про державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру за відповідачкою та витребування від відповідачки спірної квартири.

Відповідно наданого до суду витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.04.2021 року, відповідачу ОСОБА_4 належить 1/1 спірної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 02.04.2021 року за реєстровим №100, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кир`як С.А., який укладений з ОСОБА_7 , якому, в свою чергу, спірна квартира належала на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного з ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського МНО Фаст Л.Д. 09.09.2020 року за реєстровим № 1072.

Виходячи з договору купівлі-продажу квартири від 09.09.2020 року, ОСОБА_3 спірна квартира належала на підставі договору іпотеки, посвідченого 17 квітня 2020 року за реєстровим № 237.

На підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договір іпотеки та договір позики від 17.04.2020 року укладався між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , якій , в свою чергу, спірна квартира належала на підставі свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , виданого 02 квітня 2002 року рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 28.03.2002 року № 631.

З наданої позивачкою відповіді «Дніпровського міського бюро технічної інвентаризації» від 04.10.2021 року № 13248 вбачається, що в інвентаризаційній справі за адресою: АДРЕСА_3 ( з 09.06.2003 року кв. АДРЕСА_2 ), містяться відомості про право спільної сумісної власності: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (мовою оригіналу правовстановлюючого документу) на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.10.1994 року.

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.11.2021 року судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Циганко О.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно ч. 1ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що предметом розгляду зазначеної справи є спірна квартира , а також те, що відчуження спірного майна у разі задоволення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, вважає за необхідне застосувати заходи забезпечення позову та, враховуючи співмірність та адекватність заходу забезпечення позову, баланс інтересів сторін, суд вважає, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо відчуження, оформлення, переоформлення та державної реєстрації речових прав на вказану квартиру є співмірними із заявленими позовними вимогами, та вбачає імовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у випадку задоволення судом заяви позивача, а тому заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Заборонити вчиняти будь-яким особам будь-які дії з відчуження, оформлення, переоформлення та державної реєстрації, реєстраційних дій, пов`язаних з реєстрацією та перереєстрацією речових прав на нерухоме майно, заборонити внесення будь-яких змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вчинення відчуження в примусовому порядку (в порядку виконавчого провадження, виконавчих написів та інших дій) щодо квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2021.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання три роки.

Суддя О.С. Овчиннікова