Житомирський апеляційний суд
Справа №0614/1058/2012 Головуючий у 1-й інст. Тимошенко А. О.
Категорія 43 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

за участі секретаря судового засідання Ковальчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №0614/1058/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Малинського виробничого комунального житлово-ремонтного експлуатаційного підприємства про встановлення порядку користування квартирою та укладення договорів найму

за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 03 вересня 2012 року, ухвалене під головуванням судді Тимошенка А.О. в м.Малині,

в с т а н о в и в:

У вересні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 . Ураховуючи зміст заяви про уточнення та доповнення позовної заяви, просила встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 та виділити в її користування кімнату площею 12 кв.м, ОСОБА_2 кімнату площею 16,8 кв.м, підсобні приміщення: коридор, туалет, кухню, балкон та ванну кімнату залишити у спільному користуванні; зобов`язати Малинське виробниче комунальне житлово-ремонтне експлуатаційне підприємство укласти з нею та ОСОБА_2 окремі договори найму житлових приміщень і відкрити на їхні імена окремі рахунки на кімнати в квартирі АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона є наймачем квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується ордером від 13 липня 2003 року №49, виданим ВАТ «Сервіс». У спірній квартирі проживають та зареєстровані: вона, син ОСОБА_3 та колишній чоловік ОСОБА_2 . Квартира складається з 2-ох ізольованих кімнат. Вона з сином проживає в кімнаті площею 12 кв.м, а відповідач - в кімнаті площею 16,8 кв.м. Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 27 грудня 2011 року шлюб між нею та ОСОБА_2 розірваний. Відповідач не платить за користування жилим приміщенням та за комунальні послуги, тобто не несе витрат по утриманню спірної квартири. Згода між ними щодо зміни договору найму спірної квартири не досягнута, а тому відповідно до положень ст.104 ЖК України є необхідність встановити порядок користування житловим приміщенням.

Ухвалою Малинського районного суду від 14 травня 2012 року, яка занесена до журналу судового засідання, до участі у справі як співвідповідача залучено Малинське виробничо комунальне житлово-ремонтне експлуатаційне підприємство (а.с.21).

Ухвалою цього ж суду від 13 серпня 2012 року, занесеною до журналу судового засідання, до участі у справі як співвідповідача залучено ОСОБА_3 (а.с.38).

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 03 вересня 2012 року позов ОСОБА_1 задоволений частково. Встановлений порядок користування квартирою АДРЕСА_1 . Виділено в користування: ОСОБА_1 кімнату площею 12 кв.м; ОСОБА_2 кімнату площею 16,8 кв.м; коридор, туалет, кухня, балкон та ванна кімната залишені у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Зобов`язано Малинське виробниче комунальне житлово-ремонтне експлуатаційне підприємство укласти з ОСОБА_1 окремий договір найму житлового приміщення і відкрити на її ім`я окремий рахунок на кімнату площею 12 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 . У решті позову відмовлено за безпідставністю. Вирішено питання судових витрат.

У травні 2022 року ОСОБА_4 , будучи особою не залученою до участі в справі, подав апеляційну скаргу. Одночасно порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки наполягає на тому, що суд ухвалив рішення про його житлові права, а про існування вищевказаного рішення він дізнався у 2022 році, отримавши відмову в приватизації квартири. Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 07 червня 2022 року скаржнику поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду.

Посилаючись в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ОСОБА_4 просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що громадяни мають право на приватизацію квартири у державному житловому фонді. Листом від 23 лютого 2021 року Малинська міська рада Житомирської області відмовила у передачі у спільну сумісну власність усієї спірної квартири йому та його батькові і братові, врахувавши, що рішенням суду від 03 вересня 2012 року встановлений порядок користування цією квартирою, зокрема, кімнату площею 12 кв.м виділено у користування ОСОБА_1 . Хоча рішенням суду встановлений порядок користування квартирою, але ОСОБА_1 з 2003 року не проживала та не проживає у спірному житлі. Рішення суду носило для неї формальний характер, оскільки вона не здійснила дій, спрямованих на його виконання, а саме укладення договору найму. Під час розгляду справи ОСОБА_1 достеменно знала, що він та його брат проживають разом із батьком у квартирі АДРЕСА_1 та в подальшому були зареєстровані у ній, але не залучила їх до участі у справі. На час розгляду справи в суді він не приймав участі та не був залучений у якості третьої особи або співвідповідача і йому не було відомо про наявність спору між його батьком та колишньою дружиною. Батько про розгляд справи його не повідомляв. Вважає, що даним рішенням порушені його житлові права, оскільки фактично ОСОБА_1 набула право користування частиною кімнати, при цьому суд не залучив та не врахував право інших наймачів квартири на подальше спільне проживання у ній. Вважає, що рішення істотно впливає на його права щодо порядку користування квартирою.

У письмових поясненнях, надісланих іншим учасникам справи, які по суті є відзивом на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду - скасувати. Зазначає, що на час розгляду цивільної справи та наразі у квартирі проживали та були зареєстровані він і двоє його синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . ОСОБА_7 та її син ОСОБА_8 у спірній квартирі не проживали. Наразі ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , а ОСОБА_3 АДРЕСА_3 . Вважає, що житлові права його сина ОСОБА_9 внаслідок ухвалення судом рішення та не залучення останнього до участі в справі є такими, що порушені.

ОСОБА_10 у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін. У обгрунтування своєї позиції посилається на те, що після розірвання шлюбу ОСОБА_2 намагався визнати ордер недійним, але рішенням Малинського районного суду від 14 серпня 2012 року в справі №0614/1574/2012, яке залишено судом апеляційної інстанції без змін, останньому в задоволенні позову відмовлено. Рішення суду в справі №0614/1058/2012 МВК ЖРЕП виконало у добровільному порядку: із нею уклали окремий договір найму кімнати площею 12 кв.м та відкрили на її ім`я окремий особовий рахунок № НОМЕР_1 , а на кімнату площею 16,8 кв.м окремий особистий рахунок № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_2 . Із 03 вересня 2012 року кожен проживає у своїй кімнаті та сплачує комунальні послуги щодо займаної ним площі приміщення. У спірній квартирі вона проживає з дня її отримання та мала там постійну реєстрацію місця проживання. Хоча вона фактично проживає у квартирі та користується кімнатою площею 12 кв.м, на її ім`я відкритий окремий особовий рахунок та вона регулярно оплачує комунальні послуги, але наразі склалася ситуація, за якою вона позбавлена можливості відновити реєстрацію свого фактичного місця проживання. 26 травня 2021 року ОСОБА_2 звертався до неї та її сина ОСОБА_3 з позовом про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщення, але у задоволенні такого позову відмовлено, що свідчить про те, що вона є наймачем спірної квартири. Ознайомившись із апеляційною скаргою ОСОБА_4 , вона дізналася, що обоє повнолітніх сина ОСОБА_2 були 30 жовтня 2012 року зареєстровані за адресою спірної квартири, хоча ніхто із них в квартирі ніколи не проживав та не проживає і жодного відношення до квартири немає. На даний час скаржник та його брат, тобто ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , проживають у АДРЕСА_4 разом із своєю матір`ю. Жоден документ не підтверджує обставин проживання скаржника та його брата у спірній квартирі на день подання позову до суду та впродовж розгляду справи судом першої інстанції. За довідками про склад осіб, які фактично проживали та були зареєстровані у спірній квартирі: вона ( ОСОБА_1 ), її син ОСОБА_3 та колишній чоловік ОСОБА_2 , а тому посилання ОСОБА_4 , що він із братом проживали у квартирі без реєстрації є надуманими та не відповідають фактичним обставинам справи. Оскільки скаржник та його брат у спірній квартирі не проживали та не мали там тимчасової або постійної реєстрації, то не було підстав залучати їх до участі у справі, а тому житлові права ОСОБА_4 не порушені жодним чином. Фактично ОСОБА_2 переслідує мету приватизувати всю квартиру на себе та своїх дітей, щоб незаконно позбавити її окремої кімнати, яку вона законно отримала за час роботи на ВАТ МДЕЗ через ВАТ «Сервіс».

Інші учасники справи відзиву на апеляційну скаргу не подавали. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи до суду не з`явилися. ОСОБА_4 та ОСОБА_10 спрямували заяви про розгляд справи без їх участі. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , поданою з підстав вирішення судом першої інстанції питання про його житлові права, колегія суддів апеляційного суду доходить наступного висновку.

Із матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення адміністрації 13 липня 2003 року ВАТ «Сервіс» (м. Малин) видало ОСОБА_1 ордер на житлову площу в гуртожитку АДРЕСА_5 , на право її зайняття сім`єю у складі трьох осіб: ОСОБА_1 (дружини), ОСОБА_2 (чоловіка) та ОСОБА_3 (сина) (а.с.6).

30 березня 2012 року до Малинського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 , укладення із ОСОБА_1 і ОСОБА_2 окремих договорів найму та відкриття на ОСОБА_1 і ОСОБА_2 окремих особових рахунків.

03 вересня 2012 року Малинський районний суд ухвалив рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнив частково, тобто встановив порядок користування спірною квартирою, виділивши ОСОБА_1 у користування житлову кімнату площею 12 кв.м, а ОСОБА_2 житлову кімнату площею 16,8 кв.м. Решта приміщень квартири (коридор, туалет, кухня, балкон та ванна кімната) залишені у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Зобов`язано МВК ЖРЕП укласти з ОСОБА_1 окремий договір найму житлового приміщення і відкрити на її ім`я окремий особовий рахунок на виділену їй кімнату в квартирі.

Відповідно до положень ст.17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Одночасно із цим, за приписами ст.18 ЦПК України обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Також згідно з частиною першою ст.352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

При виборі і застуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові від 05 вересня 2019 року в справі №638/2304/17 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зазначив, що аналіз частини першої ст.352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2021 року в справі №351/592/18 висловлена правова позиція, що на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

При цьому судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в пункті 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Матеріалами цивільної справи №0614/1058/2012 доводиться, що дійсно ОСОБА_4 не був учасником справи під час її розгляду та ухвалення судом першої інстанції рішення, а тому оскарження ним рішення Малинського районного суду Житомирської області від 03 вересня 2012 року необхідно розглядати у контексті подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі, але вважає, що оскаржуваним судовим рішенням вирішено питання про його житлові права.

За засадах змагальності сторони надали суду першої інстанції наступні письмові докази у підтвердження або спростування проживання осіб у двокімнатній спірній ізольованій квартирі АДРЕСА_1 : 1) довідку про склад сім`ї, за якою у квартирі прописані: ОСОБА_1 , наймач, 1964 року народження, прописана у квартирі у 1997 році; ОСОБА_2 , чоловік, 1966 року народження, прописаний у квартирі у 1990 році; ОСОБА_8 , син, 1988 року народження, прописаний у 1997 році (а.с.7); 2) довідку Малинського виробничого комунального житлово-ремонтного експлуатаційного підприємства від 30 березня 2012 року №513 із місця проживання про склад сім`ї та прописку про те, що у квартирі АДРЕСА_1 проживає три особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.11).

Інших письмових доказів із цього приводу суду першої інстанції учасниками справи надано не було.

Окрім того, ОСОБА_2 є учасником справи та про знаходження у провадженні суду першої інстанції даної справи йому було відомо, що підтверджується направленням на його ім`я судом поштових відправлень, які останньому вручені особисто (а.с.18,34,36,42). Обставина обізнаності ОСОБА_2 про розгляд судом першої справи позову до нього підтверджується також його власноручним клопотанням від 12 червня 2012 року до суду першої інстанції, спрямованим останнім у зв`язку з розглядом апеляційної скарги в м. Житомирі у іншій цивільній справі (а.с.29-30).

Хоча ОСОБА_2 був обізнаний про розгляд судом першої інстанції позову до нього у даній справі, але матеріали справи не містять жодних доказів, що останній повідомляв Малинський районний суд у будь-який спосіб про те, що начебто його сини від іншого шлюбу ( ОСОБА_4 та ОСОБА_11 ) проживають разом із ним у спірній квартирі, а за таких обставин у суду першої інстанції навіть не виникнуло підстав для обговорення питання та відповідно залучення інших осіб до участі у розгляді справи, оскільки жодний учасник справи про проживання синів відповідача ОСОБА_2 у даній квартирі на час розгляду справи судом першої інстанції та ухвалення ним рішення не повідомляв. Перешкод ОСОБА_2 у реалізації процесуальних прав із боку інших учасників справи або суду не встановлено.

Натомість до апеляційної скарги додано довідку об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Злагода-Малин» від 21 грудня 2020 року №76 про те, що за адресою: АДРЕСА_6 , проживають: ОСОБА_2 , ОСОБА_11 та ОСОБА_4 . При цьому довідка не містить інформації з приводу того, з якого часу відповідні особи проживають у спірній квартирі (а.с.137)

Разом із тим, до апеляційної скарги також додані ксерокопії паспортів відповідних осіб, із яких убачається, що ОСОБА_4 , тобто скаржник, та його брат ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_6 , зареєстровані 30 жовтня 2012 року, тобто зареєстровані після ухвалення судом першої інстанції рішення у даній справі (03 вересня 2012 року) (а.с.134-135,138-139).

Із огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що на час розгляду та ухвалення Малинським районним судом рішення у даній справі, яким суд першої інстанції встановив порядок користування спірної квартирою та вирішив питання щодо укладення окремих договорів найму і відкриття окремих особових рахунків, ОСОБА_4 зареєстрованим у спірному житлі не був та у спірній квартирі не проживав, а тому судовим рішенням, яке оскаржує останній в апеляційному порядку, його житлові права не вирішувалися та воно не стосується скаржника ОСОБА_4 . Отже, скаржник права на апеляційне оскарження рішення Малинського районного суду Житомирської області від 03 вересня 2012 року не має.

Відповідно до положень п.3 частини першої ст.362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Оскільки після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , поданою ним з підстав вирішення судом першої інстанції питання про його житлові права, встановлено, що рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 03 вересня 2012 року питання про права ОСОБА_4 не вирішувалося, то апеляційне провадження у відповідності до п.3 частини першої ст.362 ЦПК України підлягає закриттю.

За таких обставин, апеляційний суд не може входити в обговорення питання законності рішення суду першої інстанції, яке безпосередньо не стосується житлових прав ОСОБА_2 та у ньому не міститься суджень про права та обов`язки скаржника у відповідних правовідносинах.

Керуючись ст.ст.259,268,362,367,368,374,381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 03 вересня 2012 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Малинського виробничого комунального житлово-ремонтного експлуатаційного підприємства про встановлення порядку користування квартирою та укладення договорів найму.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: