Справа № 490/9199/21
н/п 2/490/1154/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

29 вересня 2022 року м.Миколаїв

Центральньий районний суд м. Миколаєва

в складі: головуючого судді Чулуп О.С.

при секретарі Ребрина Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про стягнення неустойки за договором

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з відповідача на її користь авансовий платіж в розмірі 4700 грн., пеню в розмірі 11703 грн., та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

В обгрунтування позову позивач вказує, що 27 липня 2021 року між нею та відповідачем було укладено договір б/н на виготовлення та монтаж металоконструкції (далі-Договір). Згідно умов даного Договору відповідач зобов`язувався здійснити виготовлення металевої огорожі та бетонну опалубку на могилі батьків її чоловіка, що розташоване на Миколаївському центральному міському цвинатрі. Позивач зазначила, що згідно умов договору вартість робіт складає 9200 грн. Окрім того, відповідно до п. 3.1 розділу 3 Договору термін виготовлення стандартної конструкції становив 14-21 робочих днів. Позивач, виконуючи умови договору 27.07.2021 року сплатила авансовий платіж в розмірі 4700 грн. Позивач вказує, що станом на сьогоднішній день відповідач не виконав умови Договору, не зробив заміри для конструкції на об`єкт позивача, не підготовив технічної документації (технічного завдання), необхідного для розміщення замовлення конструкцій. Позивач зазначає, що нею було неодноразово здійснено спробу врегулювати суперечку в досудовому порядку, проте відповідач ухиляється від телефонних розмов, неодноразово змінює дати виконання послуги. За такого позивач змушена звернутись до суду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом досліджено договір на виготовлення та монтаж металконструкцій від 27.07.2021 (далі Договір) року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , згідно п.п.1 якого останній зобов`язується здійснити роботу по виготовленню металевої огорожі та опалубки.

Згідно п. 2.1 Договору вартість робіт становить 9200 грн.

Відповідно до п. 2.2. Договору вказано, що замовник вносить частину вартості (ціни) роботи виконавцю в розмірі 50% від усіє вартості (ціни) робіт за даним Договором, що становить 4700 грн.

Згідно п. 2.4 Договору решту суми Замовник вносить після закінчення виготовлення робіт 4500 грн.

Згідно п. 3.1. Договору термін виготовлення стандартної конструкції становить 14-21 робочих днів за умови плати Замовником суми, передбаченої в п. 2.2 цього Договору, а також виконання робіт, передбачених в п.1.2 виміри для конструкції

Судом встановлено, що позивач сплатила відповідачу грошові в розмірі 4700 грн., що підтверджується відміткою «Сплачено» на Договорі та скріплено підписом сторони договору.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що в серпні 2021 року він побачив оголошення відповідача про виконання ним робіт на замовлення. Свідок пояснив суду, що після цього його дружина (позивач) поїхала на зустріч з відповідачем та підписала з ним Договір. Свідок вказав, що відповідач зробив заміри, отримав кошти (аванс) згідно договору від дружини. Проте роботу вказану у Договорі відповідач не виконав. При підписанні Договору свідок особисто не перебував.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, в результаті чого настають правові наслідки, передбаченіст. 611 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 848 ЦК України якщо замовник, незважаючи на своєчасне попередження з боку підрядника, у відповідний строк не замінить недоброякісний або непридатний матеріал, не змінить вказівок про спосіб виконання роботи або не усуне інших обставин, що загрожують якості або придатності результату роботи, підрядник має право відмовитися від договору підряду та право на відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, грошова сума сплачена замовником є нічим іншим як авансовим платежем (авансом) здійсненим замовником в рахунок оплати робіт.

Враховуючи, що відповідач не виконав роботи передбачені Договором, то сума авансу сплачена позивачем підлягає поверненню. За такого, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі 4700 грн.

Також позивач, посилаючи на норми Закону України «Про захист прав споживачів» просить стягнути з відповідача пеню за період з 16.08.2021 року по 05.11.2021 року в розмірі 11703 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Відповідно до п. 3 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Доказів того, що відповідач є суб`єктом господарювання, який здійснює підприємницьку діяльність та підпадає під дію Закону України «Про захист прав споживачів» матеріали справи не містять.

Отже, оскільки відповідач не є суб`єктом господорювання, то правовідносини між ним та позивачем з приводу виконання договору підряду не регулюються Законом України "Про захист прав споживачів". За такого суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача на її користь пені є необгрунтованою та задоволенню не підлягає.

Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди то Пленум Верховного Суду України в постанові №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснив, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо).

Позивач, проте, не надав суду доказів в підтвердження обставин завдання йому моральної шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, обгрунтування розміру моральної шкоди, та яких саме страждань він зазнав. А за такого в цій частині вимог слід відмовити.

За такого, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.10,60,62,209,212 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4700 (Чотири тисячі сімсот)грн.00коп.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 908,00грн.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса ресєтрації: АДРЕСА_2 .

Суддя