Житомирський апеляційний суд
Справа №295/5735/21 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 77 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Франчука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № № 295/5735/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кромберг енд Шуберт Україна ЖУ" про визнання незаконним наказу про звільнення, скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кромберг енд Шуберт Україна ЖУ" на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 27 квітня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Дубовік О.М.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що з 4 червня 2018 року перебував у трудових правовідносинах з відповідачем та працював на посаді оператора верстатів з програмним керуванням виробничого відділу.

Наказом відповідача від 27 січня 2021 року його звільнено з посади з 28 січня 2021 року на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України.

Звертає увагу на ту обставину, що підставою для звільнення відповідно до зазначеної норми може бути систематичне порушення трудової дисципліни чи невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, за наявності застосованого й такого, що не втратив свою силу, дисциплінарного стягнення, а не сукупність застосованих заходів такого стягнення.

Вказує, що 27 січня 2021 року не допускав жодного дисциплінарного проступку.

Крім того, його звільнення відбулося без згоди профспілкового органу.

У наказі про звільнення не зазначено, які саме норми трудового законодавства, правил внутрішнього розпорядку чи колективного договору були ним порушені.

Враховуючи вищезазначене, позивач просив визнати незаконним та скасувати наказ №293-к/тр від 27 січня 2021 року про його звільнення, зобов`язати відповідача поновити його на посаді оператора верстатів з програмним керуванням виробничого підрозділу з 28 січня 2021 року, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 17160 грн.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 27 квітня 2022 року позовні вимоги задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ від 27 січня 2021 року №293-к/тр про припинення трудового договору ( контракту).

Поновлено ОСОБА_1 на посаді оператора верстатів з програмним керуванням виробничого відділу в Товаристві з обмеженою відповідальністю « Кромберг енд Шуберт Україна ЖУ» з 28 січня 2021 року.

Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 січня 2021 року по 27 квітня 2022 року в сумі 259808 грн. 64 коп., а також 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення в частині поновлення на роботі звернуто до негайного виконання.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що 18 серпня 2020 року позивач вчинив дисциплінарний проступок у вигляді невиконання поставленого плану. Наказом від 9 вересня 2020 року його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

У подальшому, протягом періоду з 29 грудня 2020 року по 2 січня 2021 року позивач вчинив прогули, що підтверджується доповідними записками майстра виробничої дільниці та особистими поясненнями ОСОБА_1 .

Таким чином, враховуючи наявність дисциплінарних стягнень, накладених наказами від 9 вересня 2020 року та від 27 січня 2021 року адміністрацією товариства прийнято рішення про звільнення позивача.

Також стверджує, що до ухвалення рішення й вирішення спору накази, які були однією із підстав звернення позивача до суду, були скасовані. Однак суд залишив цю обставину без належної правової оцінки.

Звертає увагу на те, що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосоване лише одне дисциплінарне стягнення й працівник може бути звільнений лише за проступок, вчинений після застосування до нього дисциплінарного стягнення.

Вказує, що у наказі про його звільнення відсутня інформація про те, у чому саме полягає систематичне невиконання ним посадових обов`язків і які заходи дисциплінарних стягнень до нього застосовувалися. Він не допускав жодних дисциплінарних порушень, за які до нього застосовувалися б заходи дисциплінарного стягнення які б могли бути підставою для звільнення.

Вважає вірним висновок суду про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду, адже цей строк пропущений ним з поважних причин. Так, вперше він звернувся до суду з позовом про захист своїх трудових прав у межах строку, встановленого законодавством. У подальшому судом вирішувалось питання про територіальну підсудність цієї справи, що вказує на відсутність його вини у зволіканні щодо порушення провадження за його позовом.

Стверджує, що відповідач в апеляційній скарзі умисно обійшов питання про порушення ним вимог частин 1 та 2 статті 252 КЗпП України при розірванні трудового договору.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу.

Позивач та його представник в судовому засіданні не визнали доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у трудових правовідносинах з 4 червня 2018 року.

Наказом директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Кромберг енд Шуберт Україна ЖУ» від 27 січня 2021 року позивача з 28 січня 2021 року звільнено з посади оператора верстатів з програмним керуванням виробничого відділу за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим та колективним договором, правил внутрішнього трудового розпорядку, посадової (робочої) інструкції, інших внутрішніх документів, які регулюють в тому числі правила поведінки та заходи безпеки з урахуванням того, що до працівника раніше застосовано дисциплінарні стягнення у вигляді доган, які є чинними.

Підставами для звільнення позивача зазначені накази про застосування дисциплінарних стягнень №215- д/тм від 9 вересня 2020 року, № 23-д/тм, №24-д/тм та №25-т/дм від 27 січня 2021 року, а також доповідна записка майстра виробничої дільниці від 4 січня 2021 року.

Так, досліджений в судовому засіданні наказ директора ТОВ « Кромберг енд Шуберт Україна ЖУ» №215-д/тм від 9 вересня 2020 року містить інформацію про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за неналежне виконання ним службових обов`язків (невиконання плану).

27 січня 2021 року адміністрацією відповідача видано наказ №23-д/тм про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за прогул, вчинений ним 29 грудня 2020 року.

Цього ж дня ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за вчинений ним 30 грудня 2020 року прогул, про що свідчить наказ №24-д/тм від 27 січня 2021 року.

Окрім того, згідно з наказом №25-д/тм 27 січня 2021 року позивачеві оголошено догану за прогул, вчинений 31 грудня 2020 року.

Наявні в матеріалах справи письмові пояснення позивача, які були надані ним 4 січня 2021 року, свідчать про те, що його невихід на роботу протягом вказаного періоду зумовлений тим, що працівники нічної зміни з 29 грудня 2020 року по 2 січня 2021 року не були забезпечені роботою, про що їх повідомлено напередодні майстром виробничої дільниці. Вказує, що йому запропоновано написати заяву про надання відпустки без збереження заробітної плати. Позивач також зазначив, що відмовився писати таку заяву та протягом вказаного періоду виходив на зупинку транспорту, звідки його повинен був забрати службовий автотранспорт для перевезення до місця роботи, проте у передбачений графіком час транспорт не здійснював підвіз працівників товариства до місця роботи.

Факт відсутності обсягів роботи працівників зміни виробничої дільниці зміни «А» протягом вказаного періоду підтвердив також свідок ОСОБА_2 .

Під час розгляду справи представником відповідача надано наказ директора ТОВ «Кромберг енд Шуберт Україна ЖУ» №4-і/тм від 25 січня 2022 року про скасування наказів від 27 січня 2021 року №23-д/тм, №24-д/тм та №25-д/тм. Цим же наказом внесені зміни до наказу про звільнення позивача, а саме: підставою для припинення трудових правовідносин зазначено: наказ №215-д/тм від 9 вересня 2020 року; доповідні записки майстра виробничої дільниці від 4 січня 2021 року; пояснювальні ОСОБА_1 від 4 січня 2021 року.

За правилами пункту 3 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем у разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Відповідно до приписів частини 2 та 4 статті 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Стягнення оголошується в наказі ( розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці.

Підставою для припинення трудових правовідносин з позивачем були наказ №215-д/тм від 9 вересня 2020 року, а також накази від 27 січня 2021 року про притягнення його до дисциплінарних стягнень у вигляді доган за прогули, які мали місце протягом періоду з 29 грудня 2020 року по 2 січня 2021 року.

Під час розгляду спору по суті накази №23-д/тм, №24-д/тм, №25-д/тм були скасовані відповідачем й підставою для звільнення, окрім наказу від 9 вересня 2020 року, зазначено 4 доповідні записки майстра виробничої дільниці та письмові пояснення ОСОБА_1 .

Однак, за передбаченими пунктом 3 частини 1 статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково.

У трудових правовідносинах працівник є слабшою стороною й законодавство України чітко регламентує порядок застосування дисциплінарних стягнень та припинення трудових правовідносин і покладає на роботодавця обов`язок неухильно дотримуватися цього порядку. За кожне порушення трудової дисципліни на працівника може бути накладене лише одне дисциплінарне стягнення, яке оголошується в наказі роботодавця.

Як встановлено судом, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності лише 9 вересня 2020 року. Доказів застосування до нього інших дисциплінарних стягнень матеріали справи не містять, адже накази від 27 січня 2021 року скасовані відповідачем. Доповідні записки майстра дільниці не свідчать про те, що до позивача були застосовані дисциплінарні стягнення, що виключає можливість стверджувати про наявність систематичного невиконання ОСОБА_1 трудових обов`язків.

На момент звільнення позивача накази про притягнення його до дисциплінарної відповідальності №23-д/тм, №24-д/тм та №25-д/тм від 27 січня 2021 року були чинними. Однак, вказана обставина не свідчить про дотримання відповідачем вимог законодавства при розірванні трудового договору, оскільки невихід позивача на роботу протягом вказаного періоду відбувся не з його вини.

Окрім того, застосування роботодавцем одночасно декількох стягнень вказує на штучне створення ним передумов для застосування положень пункту 3частини 1 статті 40 КЗпП України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Колегія суддів також вважає вірним висновок суду про наявність підстав для поновлення строку для звернення з даними вимогами, оскільки позивач вперше звернувся до суду з таким позовом 27 лютого 2021 року, у межах визначеного трудовим законодавством строку позовної давності. Його заява була залишена без руху на підставі ухвали суду від 29 березня 2021 року, копія якої отримана ОСОБА_1 8 квітня 2021 року. Протягом встановленого строку він надіслав до суду квитанцію про сплату судового збору, проте, як вважав суд, не всі недоліки позовної заяви були усунуті, внаслідок чого позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачеві. Копія цієї ухвали отримана позивачем 5 травня 2021 року та цього ж дня він повторно звернувся до суду із цим позовом. Отже, позивач добросовісно користувався наданими правами та вживав усі необхідні дії щодо своєчасного ініціювання судового процесу з метою захисту своїх трудових прав.

Однак, при вирішенні спору суд залишив поза увагою, що день звільнення працівника є останнім робочим днем, який не зараховується до загального періоду вимушеного прогулу й не враховується при обчисленні середнього заробітку. Відповідно, працівник підлягає поновленню з наступного дня після дня його звільнення.

Враховуючи вищезазначене, рішення слід змінити, зазначивши дату поновлення ОСОБА_1 на посаді оператора верстатів з програмним керуванням виробничого відділу у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Кромберг енд Шуберт Україна ЖУ",- з 29 січня 2021 року, період вимушеного прогулу з 29 січня 2021 року по 27 квітня 2022 року, а також зменшивши суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню з ТОВ «Кромберг енд Шуберт Україна ЖУ» на користь ОСОБА_1 , з 259808 грн. 64 коп. до 258975 грн. 92 коп.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кромберг енд Шуберт Україна ЖУ" задовольнити частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 27 квітня 2022 року в частині задоволення позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінити, зазначивши дату поновлення ОСОБА_1 на посаді оператора верстатів з програмним керуванням виробничого відділу у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Кромберг енд Шуберт Україна ЖУ",- з 29 січня 2021 року, період вимушеного прогулу з 29 січня 2021 року по 27 квітня 2022 року, а також зменшивши суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню з ТОВ «Кромберг енд Шуберт Україна ЖУ» на користь ОСОБА_1 , з 259808 грн. 64 коп. до 258975 грн. 92 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: