ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м.Суми

Справа №592/16750/21

Номер провадження 22-ц/816/782/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Рунова В. Ю. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумське АТП 15927»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське АТП-15927»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 червня 2022 року, ухвалене у складі судді Князєва В.Б., у приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське АТП-15927» (далі ТОВ «Сумське АТП-15927») про стягнення трьох процентів річних та інфляційних збитків .

Свої вимоги мотивує тим, що за час перебування у трудових відносинах з відповідачем між ним та відповідачем було укладено 5 договорів зворотної безпроцентної фінансової допомоги: від 01 квітня 2013 року - на суму 84 500 грн, від 01 липня 2013 року на суму 88000 грн, від 01 жовтня 2013 року на суму 384 920 грн, від 03 січня 2014 року на суму 114 000 грн, від 01 квітня 2014 року на суму 148 500 грн. Всього в касу товариства було внесено грошові кошти в сумі 699 420 грн. Відповідно до п. 4.3 вказаних договорів зворотна фінансова допомога надавалась по кожному з договорів на термін у 1 рік. Крім того, у момент звільнення позивача товариство мало перед ним заборгованість по підзвітним особам 337 684,16 грн та по заробітній платі у сумі 3337,43 грн.

У зв`язку з тим, що відповідач протягом тривалого часу не повертав вказані кошти, позивач звернувся до суду із позовом. Ковпаківський районний суд м. Суми рішенням від 19 лютого 2020 року, з урахуванням зміни рішення суду першої інстанції постановою Сумського апеляційного суду від 25 червня 2020 року у цивільній справі № 592/11953/19, стягнув з ТОВ «Сумське АТП-15927» на користь ОСОБА_1 заборгованість по договорах зворотної фінансової допомоги у сумі 699 420 грн та заборгованість по підзвітним особам у сумі 337 684,16 грн, а також витрати по сплаті судового збору. Постановою Верховного Суду від 27 вересня 2021 року касаційна скарга відповідача була залишена без задоволення. На виконання рішення суду було видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання. Проте, до цього часу судове рішення повністю не виконано, лише частково 18 серпня 2021 року на сумі 44 748,53 грн. Станом на 20 грудня 2021 року залишок заборгованості становить 998 974,94 грн.

Посилаючись на вказані обставини та положення ст. 625 ЦК України, просить стягнути з ТОВ «Сумське АТП-15927» три проценти річних у сумі 89 620,76 грн та інфляційні збитки у сумі 195 766, 27 грн, а всього 285 387,03 грн за весь час прострочення у межах загального строку позовної давності погашення боргу по договорах безпроцентної зворотної фінансової допомоги та заборгованості по підзвітних особах, стягнутої рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 лютого 2020 року у цивільній справі № 592/11953/19, з урахуванням зміни рішення суду першої інстанції постановою Сумського апеляційного суду від 25 червня 2020 року та судові витрати по сплаті судового збору.

Ковпаківський районний суд м. Суми рішенням від 06 червня 2022 року позов ОСОБА_1 задовольнив повністю.

Стягнув з ТОВ «Сумське АТП-15927» на користь ОСОБА_1 три проценти річних у сумі 89 620,76 грн та інфляційні збитки у сумі 195 766,27 грн, а всього 285 387,03 грн за весь час прострочення у межах загального строку позовної давності погашення боргу по договорах безпроцентної зворотної фінансової допомоги та заборгованості по підзвітних особах, стягнутої рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми у цивільній справі № 592/11953/19 від 19 лютого 2020 року, з урахуванням рішення суду першої інстанції постановою Сумського апеляційного суду від 25 червня 2020 року та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2853, 90 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «Сумське АТП-15927», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що позивачем не доведено належними доказами, що відповідач повинен сплатити компенсацію за несвоєчасне відшкодування боргу, інфляційні збитки та 3% річних від простроченої суми.

Вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», тому до них не можуть застосовуватися норми статті 625 ЦК України, які передбачають цивільно-правову відповідальність. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15.

Вказує на те, що позивачем на підтвердження своїх позовних вимог до позовної заяви не було додано жодного договору про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги, відповідно до яких утворилася заборгованість. Ні в наданих рішеннях суду, ні в позовній заяві позивачем не розкриті істотні умови цих договорів. Зокрема, чи передбачалася вказаними договорами сплата процентів за несвоєчасне повернення коштів, якщо так, то в якому розмірі.

Зазначає, що суд не перевірив, не витребував від відповідача та від приватного виконавця Закорка В.В. документи та дані про існуючу заборгованість на час ухвалення судового рішення.

Сторони належним чином повідомлені, в судове засідання не з`явилися, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу без сторін, оскільки явка до апеляційного суду не є обов`язковою, позиція сторін є чіткою і зрозумілою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що Ковпаківський районний суд м. Суми рішенням від 19 лютого 2020 року стягнув з ТОВ «Сумське АТП 15927» на користь ОСОБА_1 заборгованість по договорах зворотної фінансової допомоги у сумі 699 420 грн, 337 684 грн 16 коп. заборгованості по підзвітним особам, а також заборгованість по заробітній платі у сумі 3337 грн 43 коп та компенсацію за порушення строків проведення остаточного розрахунку у день звільнення у сумі 55 396 грн 25 коп. (а.с. 26-29).

Сумський апеляційний суд рішенням від 25 червня 2020 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 лютого 2020 року в даній справі в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ТОВ «Сумське АТП-15927» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі у сумі 3337 грн 43 коп. та компенсації за порушення строків проведення остаточного розрахунку у день звільнення у сумі 55 396 грн 25 коп. скасував і ухвалив в цій частині нове судове рішення, яким відмовив ОСОБА_1 у задоволенні вказаних позовних вимог (а. с. 30-35).

Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду постановою від 27 вересня 2021 року рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 19 лютого 2020 року в незміненій та нескасованій частині та постанову Сумського апеляційного суду від 25 червня 2020 року залишив без змін (а. с. 36-46).

З листа приватного виконавця Закорка В.В. вбачається, що у нього на виконанні знаходиться виконавче провадження № 63629620 щодо примусового виконання виконавчого листа № 592/11953/19, виданого 06 липня 2020 року Ковпаківським районним судом м. Суми про стягнення з ТОВ «Сумське АТП-15927» на користь ОСОБА_1 заборгованості по договорам зворотної фінансової допомоги у сумі 699 420 грн, 337 684 грн 16 коп. заборгованості по підзвітним особам, а також судових витрат зі сплати судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 6619 грн 31 коп. По вказаному провадженню приватним виконавцем 18 серпня 2021 року було перераховано грошові кошти на користь ОСОБА_1 у сумі: 44 748 грн 53 коп. сплата заборгованості згідно платіжного доручення № 12006. Станом на 20 грудня 2021 року заборгованість ВП № 63629620 складає 998 974,94 грн (а.с. 47).

З розрахунків позивача вбачається, що загальна сума заборгованості становила 1037104,16 грн, часткове погашення заборгованості здійснено 18 серпня 2021 року - у сумі 44 748 грн 53 коп.

За період з 20 грудня 2018 року по 18 серпня 2021 року нараховано 3% річних у сумі 82 769 грн, 43 коп., інфляційні втрати у сумі 166 713 грн 21 коп.;

За період з 19 серпня 2021 року по 21 грудня 2021 року нараховано 3% річних 6851 грн 33 коп., а інфляційні втрати - у сумі 29 053,06 грн.

Всього 3% річних 89 620 грн 76 коп.

Всього інфляційних втрат 195 766 грн 27 коп.

Всього 285 387 грн 03 коп. (а.с. 7-24).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджено судовим рішення, проте не виконує належним чином взятих на себе зобов`язань, а тому у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, так як суд дійшов його правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18.

З огляду на матеріали справи, предметом позову у даній справі є стягнення на підставі частини 2 статті 625 ЦК України інфляційних втрат та 3 % річних, за невиконання грошового зобов`язання, підтвердженого судовими рішеннями.

Отже, відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується судовими рішеннями у справі № 592/11953/19, а саме заборгованість по договорах зворотної фінансової допомоги у сумі 699 420 грн та 337 684 грн 43 коп. заборгованість по підзвітним особам, яке ним вчасно виконано не було, було здійснене лише часткове погашення заборгованості 18 серпня 2021 року у сумі 44 748 грн 53 коп.

З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», тому до них не можуть застосовуватися норми статті 625 ЦК України, колегія суддів зазначає наступне.

Дійсно на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорка В.В. знаходиться виконавче провадження № 63629620 щодо примусового виконання виконавчого листа № 592/11953/19, виданого 06 липня 2020 року Ковпаківським районним судом м. Суми про стягнення з ТОВ «Сумське АТП-15927» на користь ОСОБА_1 заборгованості по договорам зворотної фінансової допомоги у сумі 699 420 грн, 337 684 грн 16 коп. заборгованості по підзвітним особам, а також судових витрат зі сплати судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 6619 грн 31 коп.

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Стосовно доводів скаржника, що судом не було перевірено, чи наявна заборгованість на час ухвалення рішення та в якій сумі, чи сплачені кошти відповідачем, слід зазначити, що як вбачається з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, на виконанні приватного виконавця Закорка В.В. перебуває ВП № 63629620, яке було відкрито 16 листопада 2020 року, вказане виконавче провадження на час розгляду справи судом не завершене. Крім того, відповідачем не було надано суду жодних доказів на підтвердження того, що ним, окрім часткового погашення заборгованості 18 серпня 2021 року в сумі 44 748 грн 53 коп., вносилися кошти, спрямовані на погашення заборгованості.

Колегія суддів погоджується з наданим позивачем розрахунком трьох відсотків річних та інфляційних втрат. Розрахунок проведено в межах строків позовної давності та з урахуванням часткової сплати 18 серпня 2021 року відповідачем заборгованості на суму 44 748 грн 53 коп.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування оскарженого рішення суду.

Відтак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Враховуючи предмет та ціну позову 285 387,03 грн, яка не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і що справа не відноситься до категорії спорів, передбачених ч. 4 ст. 274 ЦПК України, суд визнає вказану справу малозначною, як справу незначної складності, тому постанова колегії суддів оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382, 389 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське АТП-15927» залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 червня 2022 року у даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: В. Ю. Рунов

С. С. Ткачук