ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 листопада 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/1771/22

Головуючий у першій інстанції - Маринченко О. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1062/22

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Євстафіїва О.К., Скрипки А.А.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палігін Олександр Петрович

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича про стягнення грошових коштів (суддя Маринченко О.А.), ухвалене о 10 год. 27 хв. у м.Чернігів, повний текст рішення складено 01 вересня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» грошових коштів у розмірі 2 022,86 грн, а також з приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П. - у розмірі 796,11 грн. Позов мотивовано тим, що 06 вересня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палігін О.П. відкрив виконавче провадження №66711352 на підставі виконавчого напису №76086, виданого 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. У період з 06 вересня 2021 року по 22 січня 2022 року в рамках зазначеного виконавчого провадження із позивача було стягнуто грошові кошти у розмірі 2 818,97 грн. Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 13 грудня 2021 року за позовом ОСОБА_1 визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 12 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. та зареєстрований в реєстрі за №76086. Згідно з відповіддю приватного виконавця Палігіна О.П. ним було стягнуто 2 818,97 грн, частина з яких була спрямована на погашення основної заборгованості за виконавчим документом (2 022,86 грн), а частина спрямована на витрати виконавчого провадження та основну винагороду приватного виконавця (796,11 грн). За доводами ОСОБА_1 , враховуючи, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, то відпала підстава, на якій відповідачі набули кошти від позивача внаслідок вчинення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням виконавчого напису нотаріуса.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 серпня 2022 року позов задоволено частково; стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь позивача грошові кошти в сумі 2 022 грн 86 коп.; у задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П. відмовлено; стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь позивача 712 грн 15 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору та 5 000 грн витрат на правничу допомогу; стягнуто з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П. 2 000 грн витрат на правничу допомогу. Рішення суду мотивовано тим, що оскільки рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 13 грудня 2021 року виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, відпала підстава, на якій ТОВ «Вердикт Капітал» набуло кошти від позивача внаслідок виконання виконавчого напису нотаріуса. Також суд дійшов висновку, що на кошти виконавчого провадження не поширюються положення про кондиційні зобов`язання, оскільки вони мають іншу правову природу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати або змінити рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог до приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П. і постановити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги. Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до ч.7 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. Отже, позивач вказує, що у разі визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконаню, основна винагорода приватного виконавця підлягає поверненню. ОСОБА_1 вважає, що правова позиція Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладена у постанові від 14 лютого 2022 року у справі №201/1311/19, не може бути застосована в даному випадку, оскільки обставини справи інші - там не йде мова про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Також позивач звертає увагу на те, що приватним виконавцем в подальшому не виносилось жодних постанов щодо виділення в окреме провадження постанови про стягнення основної винагороди та/або стягнення витрат виконавчого провадження і після закінчення виконавчого провадження жодних виконавчих дій не проводилося.

У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палігін О.П. просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін. Відповідач посилається, що Закон України «Про виконавче провадження» не містить жодної згадки про повернення основної винагороди. Право на її стягнення пов`язується виключно з фактом вчинення виконавчих дій, а розмір - пропорційно від стягнутої суми боргу. За доводами приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П., оскільки виконавчий напис нотаріуса був фактично виконаний, то вбачається, що він належно і добросовісно виконав свою роботу, за що має право та фактично отримав основну винагороду, тобто отримав свій законний заробіток. Також відповідач зазначає, що правова позиція Верховного Суду у справі №201/1311/19 не заявлялася та судом не застосовувалася.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині відмовлених позовних вимог, то суд апеляційної інстанції не переглядає справу в частині задоволених позовних вимог.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

По справі встановлено, що 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за Кредитним договором 401454408 від 07 червня 2013 року в розмірі 16 824,01 грн (а.с.8).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П. від 06 вересня 2021 року відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса (а.с.66).

Постановами приватного виконавця від 06 вересня 2021 року стягнуто з боржника основну винагороду приватного виконавця у сумі 1747,40 грн (а.с.67) та визначено мінімальні витрати виконавчого провадження в розмірі 400 грн (а.с.68).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П. від 14 вересня 2021 року визначено для боржника додаткові витрати виконавчого провадження у розмірі 193,83 грн (а.с.69).

З ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» було стягнуто 2 022,86 грн, а також на користь приватного виконавця - 796,11 грн (а.с.10, 69 зворот-73).

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 13 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено; визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 12 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., зареєстрований в реєстрі за №76086, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором 401454408 від 07 червня 2013 року в сумі 16 824 грн 01 коп. та плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 650 грн (а.с.13-19).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П. від 22 січня 2022 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №76086, виданого 12 червня 2021 року, закінчено на підставі п.5 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.11-12).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» - ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 2 статті 16 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що приватний виконавець є суб`єктом незалежної професійної діяльності.

Відповідно до ч.2 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Згідно із ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палігін О.П. безпідставно набув кошти у розмірі 796,11 грн внаслідок вчинення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням виконавчого напису нотаріуса, який згодом було визнано таким, що не підлягає виконанню.

Частиною 1 статті 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Колегія суддів апеляційного суду вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з приватного виконавця на користь позивача коштів у розмірі 796,11 грн, оскільки, як вірно встановлено судом, ці кошти набуті не безпідставно.

Так, згідно із ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.1 ч.1, ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) - ч.7 ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Виходячи з аналізу вказаних норм законодавства, витрати виконавчого провадження стягуються на підставі постанов приватного виконавця, а не на підставі виконавчого документа.

Оскільки приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. було вчинено певні дії з виконання виконавчого напису нотаріуса, який на час подання стягувачем заяви на примусове виконання був чинним, відповідно відсутні підстави для повернення боржнику стягнутих з нього витрат виконавчого провадження та основної винагороди приватного виконавця.

Згідно з ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

У відповідності до положень ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. під час прийняття рішення про закінчення виконавчого провадження було скасовано вжиті ним заходи щодо виконання рішення, а саме: припинено чинність арешту майна боржника, припинено утримання боргу із заробітної плати боржника/іншого доходу, припинено відрахування боргу з пенсії боржника.

При цьому, витрати виконавчого провадження та винагорода приватного виконавця не є заходами примусового виконання рішень і Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено можливості їх повернення боржнику.

Посилання ОСОБА_1 на ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено повернення виконавчого збору у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із визнанням виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів (ч.3 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження»).

Постановами приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П. від 06 вересня 2021 року було визначено розмір основної винагороди приватного виконавця у сумі 1747,40 грн (а.с.67) та загальну суму мінімальних витрат - 400 грн (а.с.68), а постановою від 14 вересня 2021 року - розмір додаткових витрат виконавчого провадження - 193,83 грн (а.с.69). При цьому, розмір мінімальних витрат виконавчого провадження включає плату за користування автоматизованою системою виконавчого провадження, винесення постанов про: відкриття виконавчого провадження, стягнення основної винагороди приватного виконавця, стягнення витрат виконавчого провадження, закінчення виконавчого провадження (а.с.68 зворот). Також витрати виконавчого провадження підтверджуються Звітом-розрахунком переліку витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішення за ВП №66711352 станом на 14 вересня 2021 року (а.с.70 зворот).

З викладеного вбачається, що стягнуті з боржника грошові кошти у розмірі 796,11 грн не є виконавчим збором, а є витратами виконавчого провадження, понесеними за вчинення приватним виконавцем виконавчих дій.

Доводи ОСОБА_1 про неможливість врахування правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 14 лютого 2022 року у справі №201/1311/19, не заслуговують на увагу, оскільки в оскаржуваному рішенні суду відсутнє посилання на вказану правову позицію.

Посилання позивача на те, що приватним виконавцем не виносилось постанов щодо виділення в окреме провадження постанови про стягнення основної винагороди та/або стягнення витрат виконавчого провадження, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки приватним виконавцем у відповідності до вимог чинного законодавства одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження було винесено постанови про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції в оскаржуваній частині, рішення суду в цій частині є законним і обгрунтованим, підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палігін О.П. вказував, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 1 000 грн.

Відповідно до Договору про надання правової (професійної правничої) допомоги від 04 січня 2022 року адвокатське бюро «Коверзнев і Партнери» (виконавець) бере на себе зобов`язання в порядку та на умовах, визначених цим Договором за плату надавати правову допомогу, професійну правничу допомогу, юридичні послуги, а приватний виконавець Палігін О.П. (замовник) зобов`язується прийняти та оплатити фактично надану правову допомогу (а.с.74-75). Правова допомога за Договором надається протягом усього часу його дії. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня поточного року включно, але в будь-якому разі - до повного виконання його (та додаткових угод, укладених на виконання Договору) сторонами. Приймання-передача наданої правової допомоги здійснюється на підставі відповідного Акту приймання-передачі наданих послуг, який підписується уповноваженими представниками замовника та виконавця.

Згідно з Актом приймання-передачі наданих послуг від 1 листопада 2022 року, поданим разом з відзивом на апеляційну скаргу, надана правова (професійна правнича) допомога у справі: ознайомлення з матеріалами апеляційної скарги -вартість 200 грн; складення відзиву на апеляційну скаргу, підготовка, друк, копіювання доказів, направлення відзиву до суду та сторонам - 800 грн; представництво інтересів в судовому засіданні - 600 грн.

Приватним виконавцем Палігіним О.П. сплачено за надані послуги АБ «Коверзнев і Партнери» 1 600 грн, що підтверджується платіжним дорученням №12661 від 1 листопада 2022 року.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч. 2, 8 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі відмови в позові - на позивача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги позивача відмовлено, понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції належить стягнути на його користь з позивача. При визначенні розміру таких витрат колегія суддів апеляційного суду враховує, що розгляд справи проводився в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Отже, не підлягають відшкодуванню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 600 грн за представництво інтересів у судовому засіданні. Таким чином, з ОСОБА_1 належить стягнути на користь приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П. 1 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених останнім в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 серпня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича (місцезнаходження: 14013, м.Чернігів, пр-т Перемоги, буд.139, оф.213, РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 1 000 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: