ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2022 року м. Чернівці

Справа № 724/921/21

Провадження №22-ц/822/675/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Литвинюк І.М.,

суддів: Владичана А.І, Височанської Н.К.,

секретар Конецька Д.Г.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

треті особи ОСОБА_3 , орган опіки та піклування Клішковецької сільської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 22 червня 2022 року, головуючий у І-й інстанції Єфтеньєв О.Г., повний текст рішення складено 24 червня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , орган опіки та піклування Клішковецької сільської ради, про компенсацію витрат.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 15 листопада 2014 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , якими під час шлюбу було придбаний автомобіль ВАЗ 2115, державний номерний знак НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яку прийняли ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2 ОСОБА_3 . Серед спадкового майна спадкодавця був автомобіль марки ВАЗ 2115, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Вказував на те, що протягом 2016 року ОСОБА_1 , як користувач автомобіля, з метою поліпшення його технічного стану після неодноразових ДТП, відремонтував даний автомобіль на станції технічного обслуговування. Всі лакофарбові матеріали та запчастини були придбані за власні кошти ОСОБА_1 .

Згідно з калькуляцією, вартість ремонту автомобіля становить 48 575 грн. Крім матеріальних збитків позивачу завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 10 000 грн.

Просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь в рахунок відшкодування витрат по ремонту (поліпшення) автомобіля марки ВАЗ 2115, державний номерний знак НОМЕР_2 , 48 575 грн та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 22 червня 2022 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат по ремонту (поліпшення) автомобіля марки ВАЗ 2115, державний номерний знак НОМЕР_2 , 24 287,50 грн, вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На зазначене рішення суду ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Посилається на те, що рішення суду є необґрунтованим та незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального права.

Зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував належним чином підстави звернення позивача до суду, не надав належної оцінки доказам, які містяться у справі. У позивача на момент звернення до суду не було оформлено право власності на спірний транспортний засіб, він не був його власником і у 2016 році, коли здійснювався ремонт автомобіля. З 2019 року вона не володіє та не користується спірним автомобілем, оскільки він утримується в родині позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з тих підстав, що ним було зроблено невід`ємні поліпшення автомобіля марки ВАЗ 2115, державний номерний знак НОМЕР_2 . Апеляційна скарга є необґрунтованою та безпідставною, оскільки висновки, на які посилається ОСОБА_4 , є помилковими, передчасними та не відповідають дійсним обставинам справи, що у свою чергу є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви, доводів апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 має право на відшкодування витрат, здійснених ним по поліпшенню (ремонту) автомобіля співвласника, право власності на Ѕ якого рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 18 грудня 2020 року визнано за ОСОБА_2 . Позивач належними та допустимими доказами довів понесені ним витрати на ремонт автомобіля.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 15 листопада 2014 року.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки ВАЗ 21154, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , був зареєстрований 19 серпня 2008 року на ОСОБА_3 .

Також встановлено, що рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 18 грудня 2020 року визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину транспортного засобу марки ВАЗ 2115, державний номерний знак НОМЕР_2 , отже, ці обставини, згідно з частиною 4 статті 82 ЦПК України, не доказуються при розгляді цієї справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яку прийняли ОСОБА_1 (батько) та ОСОБА_3 (донька ). До спадкового майна відноситься 1/2 автомобіля ВАЗ 2115.

Згідно зі звітом № 416 про оцінку транспортного засобу від 02 вересня 2020 року ринкова вартість автомобіля ВАЗ 21154 реєстраційний номер НОМЕР_2 на дату оцінки становить 56 006 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення 48 575 грн витрат на ремонт автомобіля, позивач посилається на ряд норм цивільного права, які не пов`язані зі спірними правовідносинами, зокрема, на положення статей 357, 360 ЦК України, які регулюють відносини спільної часткової власності.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша ст. 356 ЦК України).

За вимогами частин 1- 5 статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників.

За положеннями частин 1, 2 статті 358 ЦК право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно зі статтею 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Однак надані суду докази свідчать про те, що співвласниками транспортного засобу марки ВАЗ 2115, державний номерний знак НОМЕР_2 , були ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач є спадкоємцем майна після смерті сина. Доказів того, що здійснення ремонту автомобіля в 2016 році позивач ОСОБА_1 , який не був співвласником майна, узгоджував з власниками, матеріали справи не містять.

Окрім того, позивач посилається на статті 509, 524, 533-535 ЦК України, які регулюють виконання сторонами зобов`язання. При цьому позивачем взагалі не доведено існування будь-якого зобов`язання зі сторони відповідача на його користь.

Відповідно до вимог частини 3 статті 10, частин 1, 5, 6, статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 82 ЦПК України визначено, що докази - це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частинами першою, третьою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зобов`язання, що виникають із вчинення дій у майнових інтересах іншої особи без її доручення врегульовано главою 79 ЦК України, а саме, статтями1158-1160 ЦК України.

Відповідно положень частини 2 статті 1158 ЦК України особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, зобов`язана при першій нагоді повідомити її про свої дії. Якщо ці дії будуть схвалені іншою особою, надалі до відносин сторін застосовуються положення про відповідний договір.

Особа, яка вчинила дії в інтересах іншої особи без її доручення, зобов`язана негайно після закінчення цих дій надати особі, в майнових інтересах якої були вчинені дії, звіт про ці дії і передати їй усе, що при цьому було одержано (стаття 1159 ЦК України).

За положеннями статті 1160 ЦК України особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені дії. Якщо особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, при першій нагоді не повідомила цю особу про свої дії, вона не має права вимагати відшкодування зроблених витрат.

Аналізуючи наведені норми та письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки немає жодних підстав, передбачених статтями 1158, 1160 ЦК України, з якими закон пов`язує можливість виникнення у позивача права на відшкодування фактично зроблених витрат при вчиненні дій в майнових інтересах відповідача без її доручення.

Так, на переконання колегії суддів, для забезпечення можливості відшкодування зроблених витрат, ОСОБА_1 мав довести не лише вчинення дій без доручення власника, а й те, що у нього була відсутня можливість отримати відповідну згоду на вчинення дій від особи, в майнових інтересах якої були вчинені дії.

Крім цього, як свідчать надані ОСОБА_1 накладні та акти виконаних робіт, ремонт автомобіля позивач здійснив у 2016 році. Отже, у цьому випадку про внесення особистих коштів він був зобов`язаний при першій нагоді повідомити власників. Однак матеріали цивільної справи взагалі не містять доказів здійснення стороною позивача повідомлення про вчинення дій в інтересах власників без їх доручення.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення коштів, оскільки позивачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження того, що обставини, за яких були вчинені ним дії, були виправданими та майновим інтересам відповідача реально загрожувала небезпека настання невигідних для неї майнових наслідків у розмірі понесених ним витрат на проведення робіт.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з пунктами 1, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим по справі обставинам, рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що відповідно до вимог статті 376 ЦПК України є підставами для його скасування із прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подачу апеляційної скарги відповідачем ОСОБА_2 сплачено судовий збір у розмірі 1 362 грн, який підлягає стягненню з позивача ОСОБА_1 на її користь.

Керуючись статтями 364, 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 22 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_3 , орган опіки та піклування Клішковецької сільської ради, про компенсацію витрат відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 362 гривень судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 07 жовтня 2022 року.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: А.І. Владичан

Н.К. Височанська