Житомирський апеляційний суд
Справа №272/530/19 Головуючий у 1-й інст. Карповець В. В.
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Шевчук А.М, Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання: Франчука В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №272/530/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 08 серпня 2019 року, яке ухвалено суддею Карповець В.В.

встановив:

У травні 2019 року Акціонерне товариство «КРЕДОБАНК», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» (далі ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції») звернулось до суду з вказаним позовом, у якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №CL2r-63914 від 16 червня 2007 року у розмірі 107148,72 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 16 червня 2017 року між АТ «КРЕДОБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №CL2r-63914, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 50000,00 грн на поточні потреби строком кредитування на 60 місяців до 15 червня 2022 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 69,99 % річних.

Свої зобов`язання за вказаним кредитним договором позивач виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Разом тим, ОСОБА_1 не виконав належним чином покладені на нього вказаним кредитним договором зобов`язання, у зв`язку з чим на момент звернення до суду утворилась заборгованість в сумі 107148,72 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом 49805,29 грн; заборгованості по процентам за користування кредитом 46691,42 грн; пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 10651,98 грн. У зв`язку з чим Банк звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Заочним рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 08 серпня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» заборгованість за кредитним договором №CL2r-63914 від 16 червня 2017 року в розмірі 107148,72 грн., з яких: 49805,29 грн. - заборгованість по поверненню суми кредиту, 46691,45 грн. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, 10651,98 грн. - пеня. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «КРЕДОБАНК» судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Ухвалою Андрушівського районного суду Житомирської області від 25 травня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення районного суду та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не взяв до уваги ту обставину, що позивач не надав належних доказів, які б підтверджували факт отримання відповідачем кредитних коштів, а саме окремого платіжного доручення на перерахування коштів на будь-які поточні рахунки відповідача. Також матеріали справи не містять доказів позасудового врегулювання спору між сторонами та належного повідомлення відповідача про розгляд справи в суді. Апелянт також зазначає, що посилання банку на наявність меморіального ордеру від 16.06.2017 та виписки коштів по рахунку за договором, як на підставу задоволення позовних вимог є необґрунтованими, оскільки виписка по рахунку, меморіальний ордер про перерахунок коштів не містять відомостей, які дозволили б суду перевірити реальність видачі кредитних коштів саме відповідачу та виконання сторонами умов кредитного договору.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року до участі у справі було залучено ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» як правонаступника позивача Акціонерне товариство «КРЕДОБАНК».

Правом подати відзив на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника відповідача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що 16 червня 2017 року між Акціонерним товариством «КРЕДОБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №CL2r-63914, відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит на поточні потреби в розмірі 50000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 69,99 % річних та комісії за обслуговування кредиту з терміном кредитування 60 місяців до 15 червня 2022 року (а.с.11-14).

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі, порядку і строки (терміни), передбачені Кредитним договором та/або додатками до нього.

Відповідно до п.6.2 Договору позичальник здійснює погашення заборгованості за Кредитним договором відповідно до Графіку платежів (Додаток №1 до Кредитного договору).

Відповідно до п.6.3 Договору Позичальник щомісячно здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом у вигляді рівних сум ануїтетного платежу, розмір якого визначається п.6.2 Кредитного договору, а саме 3056 грн. Повернення кредиту здійснюється у порядку, передбаченому п.п.6.3.1-6.3.5 Кредитного договору. Однак відповідач ОСОБА_1 не виконав належним чином покладені на нього вказаним кредитним договором зобов`язання, у зв`язку з чим на момент звернення Банком до суду утворилась заборгованість в сумі 107148,72 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом 49805,29 грн; заборгованості по процентам за користування кредитом 46691,42 грн; пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 10651,98 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу вказану суму кредиту. У свою чергу відповідач прийняв кредитні кошти, використавши їх за призначенням, але грошові зобов`язання щодо погашення кредиту належним чином не виконав.

Проте повністю з таким висновком суду погодитися неможливо виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18) зроблено наступний висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та пеню припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до п.п.6.9, 6.10 Договору Банк у випадках, передбачених п.3.3 Кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомити Позичальника.

Позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення Банку, передбаченого п.6.9 Кредитного договору, усунути порушення умов Кредитного договору, вказаних у повідомленні (згідно п.п.3.3.2, 3.3.3 Кредитного договору щодо прострочення сплати процентів та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на один календарний місяці) протягом 30 календарних днів із отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші платежі до сплати платежів за Кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення Банку.

Згідно наданого Банком розрахунку, відповідач ОСОБА_1 здійснив останній платіж на погашення заборгованості в розмірі 4000,00 грн 26 січня 2018 року, в подальшому заборгованість по кредиту не погашав.

У зв`язку з чим, 22 жовтня 2018 року Банк надіслав ОСОБА_1 вимогу-повідомлення про дострокове повернення кредиту, за умовами якої вимагав протягом 30 банківських днів з моменту отримання, але не пізніше 45 днів з моменту надіслання цього повідомлення-вимоги, погасити прострочену заборгованість за Договором, а також достроково повернути суму кредиту, сплатити всі нараховані і не сплачені проценти за користування кредитом, комісії, а також штрафні санкції. Вказане повідомлення-вимога була направлена відповідачу 22.10.2018, про що свідчить опис вкладень до цінного листа, реєстр згрупованих відправлень та копія квитанції Укрпошти (а.с.16-19).

Таким чином, направивши 22 жовтня 2018 року вимогу про дострокове повернення кредиту, АТ «КРЕДОБАНК» змінило строк дії кредитного договору, який настав 05 грудня 2018 року.

Такими чином, після закінчення дії кредитного договору, а саме після 05.12.2018 у позивача припинилось право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі пеню.

З наданого позивачем до суду першої інстанції розрахунку заборгованості вбачається, що позивач проводив нарахування відсотків та пені з 05.12.2018 по 08.02.2019, тобто після закінчення дії кредитного договору. Враховуючи викладене, нарахування відсотків в розмірі 7453,22 грн. та пені на суму 2453,97 грн у вказаний період є незаконним.

З урахування вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором в розмірі 97241,53 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 49 805,29 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 39 238,23 грн. та заборгованості за пенею в розмірі 8198,01 грн.

Проте, вирішуючи спір, суд першої інстанції зазначені обставини не врахував, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про задоволення вимог Банку в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності вимог через ненадання позивачем доказів, які б підтверджували факт отримання відповідачем кредитних коштів є безпідставними виходячи з наступного.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно зі ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Під час розгляду справи було встановлено, що з метою виконання умов укладеного Договору, Банком було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 на ім`я позичальника ОСОБА_1 та перераховано на вказаний рахунок грошові кошти в розмірі 50000,00 грн. Крім того, на виконання вимог п.2.7. кредитного договору Банком було також відкрито транзитний рахунок для повернення кредитних коштів (при достроковому погашенні кредиту або його частини) №2817 (а.с.11)

Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження позовних вимог позивачем були надані до суду: копія кредитного договору та додаток № 1 до договору між АТ «КРЕДОБАНК» та ОСОБА_1 , які підписані обома сторонами, ксерокопія паспорта відповідача, копія картки платника податків, розрахунок заборгованості за кредитним договором та меморіальний ордер №34545414 від 16.06.2017 про перерахування коштів (а.с.7,8,10-15,20-22).

Також з матеріалів справи слідує, що Банком на підтвердження обґрунтування позову, суду першої інстанції, крім розрахунку заборгованості, надано виписку по рахунку відповідача № НОМЕР_2 про рух коштів, яка має статус первинного документа, що підтверджується Переліком типових документів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року №578/5. Зазначена виписка є належним доказом отримання та користування відповідачем кредитними коштами, у ній зазначені всі операції з часу отримання грошових коштів, погашення заборгованості, яка відповідачем будь-якими доказами не спростована (а.с.9).

Більш того, з наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач погашав борги за кредитним договором, здійснивши 26 січня 2018 року останній платіж на погашення заборгованості в розмірі 4000,00 грн.

Таким чином, факт виникнення зобов`язальних відносин між Банком та ОСОБА_2 , а також видачі кредитних коштів слід вважати встановленим.

Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, оскільки матеріали справи містять рекомендовані повідомлення про вручення ОСОБА_1 за місцем його проживання, яке зареєстровано у встановленому законом порядку, що узгоджується із ст. 128, 130, 131 ЦПК України, судових повісток на засідання, в тому числі і на 08.08.2019, в якому було ухвалено оскаржуване заочне рішення (а.с.37,51,66,73а,77).

Отже, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, призвело до ухвалення у справі незаконного рішення, а тому останнє підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про часткове задоволення позову з вищевказаних підстав (п.3, п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України).

Згідно статті 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1742,35 грн.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 08 серпня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» (, місцезнаходження: вул. Жамбила Жабаєва, буд.7, м. Київ, 04112) заборгованість за кредитним договором №CL2r-63914 від 16 червня 2017 року в розмірі 97241,53 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 49 805,29 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 39 238,23 грн. та заборгованості за пенею в розмірі 8198,01 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1742,35 грн.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 14 листопада 2022 року.

Головуючий Судді