Житомирський апеляційний суд
Категорія 18 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Кузьменко А.О.

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без повідомлення учасників справи в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 18 жовтня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Чішман Л.М.

у цивільній справі №295/10375/21 за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Полісся» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом. Просила визнати протиправними дії відповідача з нарахування житлово-комунальних послуг за період з моменту виникнення заборгованості по 08.04.2017 року; зобов`язати відповідача виключити заборгованість за період з моменту її виникнення до 08.04.2017 року. В обґрунтування поданого позову позивачка зазначала, що з 17.08.2018 року вона є власником квартири АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі з 1998 року ніхто не проживає та послугами відповідача не користується, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою сусідів. Проте, відповідач протиправно нараховує позивачці заборгованість за послуги, що рахувалися до смерті попереднього власника квартири. Вказує, що неодноразово зверталася до відповідача з проханнями перерахувати заборгованість по квартирі АДРЕСА_1 , однак останній не вчиняє жодних дій щодо такого перерахунку. 05.06.2018 року позивачка звернулась до відповідача із заявою. Проте листом від 20.06.2018 року їй фактично було відмовлено у вимогах. Вважає, що в порядку ч.2,4 ст.1281 ЦК України вимоги кредитора, як спадкоємця попереднього власника, приватному або державному нотаріусу відповідачем не направлялось, а тому він позбавлений права вимоги до ОСОБА_1 , як спадкоємця ОСОБА_2 , за період до 08.04.2017 року. 31.05.2018 року позивачка погасила заборгованість по послугах за період з травня 2017 року по грудень 2018 року, однак відповідач протиправно нараховує заборгованість і за цей період. Крім того, в обґрунтування позову вказувала, що її щомісячна пенсія становить 1940,09 грн., вона є інвалідом II групи, потребує регулярного медикаментозного лікування, а наявність необґрунтованої заборгованості зі сплати комунальних послуг позбавляє її права на отримання субсидії, оскільки позивач обліковується як недобросовісний боржник і не може отримати довідки про склад сім`ї.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 18 жовтня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Зокрема вказує, що відповідач до сьогоднішнього дня не направив їй, як спадкоємцю чоловіка, ні приватному/державному нотаріусу вимогу кредитора у порядку ч.2,4 ст.1281 ЦК України. Тому, на думку апелянта, відповідач позбавлений права вимоги до позивача, як спадкоємця ОСОБА_2 , за період до 08 квітня 2017 року. У свою чергу, ОСОБА_1 31 травня 2018 року погасила заборгованість по послугах відповідача за період з травня 2017 року по грудень 2018 року, однак відповідач протиправно нараховує заборгованість і за цей період.

Розгляд справи Житомирським апеляційним судом проведено згідно положень ч.1 ст.369 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.08.2018 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.10-11).

Згідно типового договору від 01.09.2018 року, укладеного між ЖБК «Полісся» та співвласниками багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за вказаною адресою ЖБК «Полісся» надає послуги з управління багатоквартирним будинком.

05.06.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Житлово-будівельного кооперативу «Полісся» із заявою про списання заборгованості за послуги, які нараховані відповідачем за надання послуг щодо квартири АДРЕСА_1 , та видати ОСОБА_1 довідку про те, що ОСОБА_2 був членом кооперативу та сплатив пай повністю (а.с.14).

20.06.2018 року Житлово-будівельним кооперативом «Полісся» надано відповідь ОСОБА_1 , що позивач, як спадкоємець ОСОБА_2 несе обов`язки зі сплати заборгованості по витратах, понесених балансоутримувачем по утриманню будинку та прибудинкової території (а.с.15).

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_1 (а.с.8).

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів про те, що саме на її ім`я нараховується заборгованість за надання комунальних послуг, позивач у встановленому законодавством порядку не відмовилась від надання таких послуг, списання заборгованості за оплату комунальних послуг не передбачено чинним законодавством.

Проте, в повній мірі з такими висновками суду погодитись неможливо.

В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що спірні правовідносини виникли з підстав спадкування і саме за захистом порушеного права спадкоємця боржника за послуги з обслуговування будинку позивач звернулася до суду з цим позовом.

Спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язане з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини визначені статтею 1219 ЦК України. Зобов`язання за договором про надання послуг газопостачання, на думку апеляційного суду, входять до складу спадщини, оскільки нерозривно пов`язані зі спадщиною на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи позивач є власником в порядку спадкування квартири, куди надаються послуги, а за нормами ч.3 ст.13 Конституції України, ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов`язує.

Також відповідно до ч.1 ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, власник майна не тільки має право на свій розсуд володіти, користуватися, розпоряджатися належним йому майном, але й повинен виконувати певні обов`язки, зокрема, утримувати майно, та нести витрати, необхідні для збереження майна, та вживати всіх заходів, пов`язаних із забезпеченням належного стану майна.

Вказана норма встановлює презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому як абсолютному володарю правомочностей володіння, користування та розпорядження майном.

Разом з тим, за змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

На виконання цих положень закону позивач у червні 2018 року повідомила відповідачів про смерть ОСОБА_2 (а.с.14).

Згідно з частинами 2,4 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі №14-53цс18.

Відповідно до пункту 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, зареєстрованої Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту.

При цьому Верховний Суд роз`яснив, що стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

При цьому, на відміну від пред`явлення вимоги безпосередньо до спадкоємців, кредитор, скеровуючи претензію до нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.

Проте, в даному випадку надавачі послуг не відреагували на повідомлення спадкоємця про смерть попереднього споживача та не заявили про існування заборгованості.

За таких обставин вони позбавлені законних підстав стягувати заборгованість за надані послуги до дня смерті ОСОБА_2 . А тому зазначення у особовому рахунку об`єкта надання послуг заборгованості за період до 8 квітня 2017 року є неправомірним.

При цьому суд враховує, що відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Тобто, в даному випадку обов`язок позивачки утримувати успадковане нею нерухоме майно виник з дня відкриття спадщини.

За наведених обставин та відповідно до положень п.4 ч.1 ст.376 ЦПК оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового - про часткове задоволення позову.

Крім того, згідно зі ст.141 ЦПК на відповідача слід покласти обов`язок по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги, оскільки позивачка від сплати судового збору звільнена.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 18 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Визнати протиправними дії Житлово-будівельного кооперативу «Полісся» з нарахування заборгованості за послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території за адресою АДРЕСА_3 (особовий рахунок: НОМЕР_2 ) за період до 8 квітня 2017 року.

Зобов`язати Житлово-будівельний кооператив «Полісся» зробити перерахунок заборгованості за послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території за адресою АДРЕСА_3 (особовий рахунок: НОМЕР_2 ) за виключенням періоду до 8 квітня 2017 року.

Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «Полісся» на користь держави 1921 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Судді: