Справа № 481/1496/17
Провадж.№ 6/481/12/2022
У Х В А Л А

іменем України

17.11.2022 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Уманської О.В., за участі секретаря c/з Кузьміної Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» про заміну стягувача, видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до примусового виконання у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

02.11.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (далі ТОВ ФК «Профіт Капітал») звернулося до суду з заявою про заміну стягувача, поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого документу, у цивільній справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 28.04.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ ФК «Профіт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги №2234/К, за яким ТОВ ФК «Профіт Капітал» набуло право грошової вимоги відносно частини боржників ПАТ «Дельта Банк», в тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором від 25.09.2013 року № 002-14112-250913. Враховуючи викладене та на підставі ст. 442 ЦПК України заявник просив замінити сторону виконавчого провадження.

Крім того зазначив, що під час передачі матеріалів кредитного портфелю ПАТ «Дельта Банком» не було надано виконавчого листа по справі №481/1496/17 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 25.09.2013 року № 002-14112-250913. Відсутність виконавчого листа було виявлено під час інвентаризації кредитної справи про було складено відповідний акт від 01.06.2022 року. Крім того відповідно до даних АСВП виконавчий лист відсутній і на примусовому виконанні у відділах ДВС. З огляду на вищевказане та підставі ст.433 ЦПК України та п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України заявник просив видати дублікат виконавчого листа та поновити строк його пред`явлення для виконання, оскільки останній пропущений в зв`язку з відсутністю у заявника статусу стягувача у виконавчому провадженні.

Заявник та заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про час та дату слухання справи повідомлені належним чином.

В заяві про заміну стягувача, поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого документу, заявник просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника заявника та повідомити про результати розгляду.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Оскільки в судове засідання особи, що беруть участь у розгляді справи не з`явилися, суд відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.

Дослідивши матеріали заяви та матеріали цивільної справи №481/1496/17, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що заочним рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 21.02.2018 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), яка проживає по АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Дельта Банк (Рахунок отримувача - 1026; Банк отримувача - Національний банк України; МФО 300001; Отримувач АТ «Дельта Банк» (в стані припинення); Код отримувача 34047020; юридична адреса: вул..Щорса, 36-Б м.Київ, 01133) суму боргу за кредитним договором № 002-14112-250913 від 25.09.2013 року у загальному розмірі 41190,96 гривень ( тіло кредиту 30012,08 грн. та відсотки 11178,88 грн.) та судовий збір в розмірі 1600,00 гривень. Рішення набрало законної сили 23.03.2018 року.

28.04.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ ФК «Профіт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги №2234/К, відповідно до якого останнє набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 25.09.2013 року № 002-14112-250913.

Згідно результатів пошуку виконавчих проваджень в АСВП від 21.10.2022 року відносно боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ПАТ «Дельта Банк» записів не знайдено.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ч.ч.1,2 та 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, п.п. 1 і 2 ч.1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту ст.ст.512, 514 ЦК України, ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень ст.442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13, Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року по справі №370/2464/17.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма ст. 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст.ст.512,514 ЦК України та ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» та заява підлягає задоволенню.

Щодо поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа №481/1496/17 до виконання суд дійшов наступних висновків.

В своїй заяві сторона посилається на те, що при укладенні Договору відступлення прав вимоги виконавчий лист №481/1496/17 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь стягувача ПАТ «Дельта Банк» заборгованості правонаступнику передано не було. Додатково зазначено про відсутність виконавчих проваджень стосовно боржника ОСОБА_1 за виконавчим листом №481/1496/17 , що підтверджує відсутність виконавчого листа у будь-якому відділі державної виконавчої служби чи приватного виконавця. Крім того зазначено, що відсутність у заявника статусу стягувача фактично позбавляло можливості отримання дубліката виконавчого документу у суду та пред`явлення його до виконання до відділу державної виконавчої служби, тому пропуск строку стався не з вини стягувача ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а пов`язаний виключно із процесуальною необхідністю заміни стягувача та в подальшому реалізацією процесуальних повноважень стягувача. З огляду на вищезазначене та посилаючись на втрату виконавчого документа первісним стягувачем (поза волею правонаступника) обов`язковість виконання рішення суду та прецедентну практику Європейського Суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, та визначає виконання рішення суду як завершальною частиною розгляду цивільної справи просило поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 76,77,78,79 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що заочним рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 21.02.2018 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 користь Публічного акціонерного товариства Дельта Банк суму боргу за кредитним договором № 002-14112-250913 від 25.09.2013 року у загальному розмірі 41190,96 гривень та судовий збір в розмірі 1600,00 гривень. Рішення набрало законної сили 23.03.2018 року.

Крім того 23.02.2018 року судом було винесено ухвалу про виправлення описки у вступній та мотивувальній частині рішення суду від 21.02.2018 року, де вірним необхідно вважати ПІБ відповідача - ОСОБА_1 .

Копії рішення та ухвали було направлено представнику позивача на електронну адресу 23.02.2018 року, що підтверджується довідкою про доставку документу на електронну пошту.

Відповідно до п. 29.31 «Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ» затвердженої наказом ДСА від 17.12.2013 № 173 - для виконання судового рішення у цивільній чи адміністративній справі, що набрало законної сили або допущено до негайного виконання, стягувачу за його письмовою заявою видається виконавчий лист.

Разом з тим заява про видачу виконавчого листа на адресу суду від позивача не надходила, тому відповідно до інструкції - виконавчий лист судом не видавався.

28.04.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ ФК «Профіт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги №2234/К, відповідно до якого останнє набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 25.09.2013 року № 002-14112-250913.

Згідно пояснень заявника та результатів пошуку виконавчих проваджень в АСВП від 21.10.2022 р. відносно боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ПАТ «Дельта Банк» записів не знайдено.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент набрання рішенням законної сили) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Отже строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання у даній справі становив три роки, тобто до 23.03.2021 року.

Положеннями ч.4-5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час звернення із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання) визначено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Доказів щодо переривання строку пред`явлення виконавчого документу №481/1496/17 на примусове виконання заявником суду не надано та судом зазначеного факту не встановлено.

Таким чином строк пред`явлення виконавчого документа №481/1496/17 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості до виконання закінчився 23.03.2021 року, тобто майже через рік після відступлення права вимоги заявнику.

Ч.6 Ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від обставин та характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини.

Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник вказує, на відсутність відкритих виконавчих проваджень стосовно боржника ОСОБА_1 , що підтверджує відсутність виконавчого листа у будь-якому відділі державної виконавчої служби чи приватного виконавця, та відсутність останнього у матеріалах кредитної справи, що свідчить про його втрату.

Однак на думку суду сам факт відсутності відкритих виконавчих проваджень стосовно боржника та відсутність у заявника оригіналу виконавчого листа після укладення договору відступлення прав вимоги не свідчить про його втрату.

Зазначене також підтверджується матеріалами судової справи 481/1496/17, відповідно до яких виконавчий лист стягувачу взагалі не видавався.

Крім того заявник посилається на обов`язковість виконання рішення суду та прецедентну практику Європейського Суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, разом з тим в своїй заяві останнім крім втрати виконавчого документа первісним стягувачем (поза волею належного стягувача) та відсутність рішення про заміну стягувача (що залежало виключно від волевиявлення заявника спрямованого на реалізацію його процесуальних прав) не зазначено жодну причину пропуску встановленого процесуального строку.

З цього питання Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу «Пономарьов проти України» (№ 3236/03) 03 квітня 2008 року, установив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункт 41 рішення).

Так судом встановлено, що заявник набув право вимоги до боржника ОСОБА_1 за виконавчим листом №481/1496/17 ще 28.04.2020 року від АТ «Дельта Банк» .

На час придбання заявником права вимоги строк пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання пропущено не було ( до 23.03.2021 року).

Натомість із заявою про заміну стягував та поновлення строку для його пред`явлення до примусового виконання заявник звернувся лише 02.11.2022 року, тобто через півтора року з моменту пропуску процесуальних строків, взагалі не зазначаючи причин такого пропуску, а лише посилаючись на втрату виконавчого листа та відсутність рішення про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача).

Посилання заявника на відсутність у заявника статусу стягувача що фактично позбавляло останнього можливості отримання дубліката виконавчого документу у суду та пред`явлення його до виконання до відділу державної виконавчої служби, суд вважає неспроможним. Оскільки отримання такого статусу залежало виключно від волевиявлення заявника спрямованого на реалізацію його процесуальних прав.

Таким чином заявник при зверненні до суду з вказаною заявою не зазначив та не надав відповідних доказів, які б підтверджували причини (обставини), що були об`єктивною перешкодою для АТ «Дельта Банк» , на користь якого винесено судове рішення, і існували на момент переходу прав стягувача до ТОВ ФК «Профіт Капітал», для пред`явлення до виконання виконавчого листа у цій справі.

На переконання суду тільки факт переходу прав вимоги від одного кредитора (стягувача) до іншого за договором про відступлення прав вимоги за кредитним договором та відсутність у правонаступника виконавчого документу, не свідчить про поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання .

Отже, заявником не наведено жодних причин, які є поважними та давали б підстави для поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання та не надано відповідних доказів на підтвердження таких причин. Будь-яких реальних перешкод для звернення виконавчого листа до виконання у визначений законом строк в судовому засіданні не встановлено. Натомість пасивна бездіяльність стягувача не може слугувати поважною причиною для цього.

Згідно висновку Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 2-12537, суд не має права поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання за відсутності відповідних поважних причин пропуску цього строку.

Щодо видачі дублікату виконавчого документа суд дійшов наступних висновків.

Пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України визначено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз наведеної норми приводить до висновку, що обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого документа є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання.

В постанові від 21 серпня 2019 року у справі №2-836/11 Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію, згідно якої якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Зважаючи на те, що строк пред`явлення виконавчого документа №481/1496/17 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 до виконання сплив, і судом його не поновлено, суд не вбачає підстав і для видачі дублікату виконавчого листа.

Обґрунтовуючи судове рішення, крім іншого, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст.ст.433, 442, п.п.17.4 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання - задовольнити частково.

Замінити сторону виконавчого провадження - стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» ( , юридична адреса :04071, м.Київ вул.Набережно-Лугова, 8, ІВАN НОМЕР_2 в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК", код банку 32200) у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа по справі №481/1496/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Дельта Банк суму боргу за кредитним договором № 002-14112-250913 від 25.09.2013 року у загальному розмірі 41190,96 гривень ( тіло кредиту 30012,08 грн. та відсотки 11178,88 грн.) та судового збору в розмірі 1600,00 гривень.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» в частині видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Новобузький районний суд Миколаївської області на протязі п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлений 22.11.2022 року.

Суддя