ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/12668/22

Провадження № 22-ц/4820/1630/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Карплюка О.І. від 26 серпня 2022 року,-

в с т а н о в и в:

У червні 2022 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказувала, що з 16.07.2005 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вона та відповідач не досягли згоди щодо розміру аліментів, які має сплачувати відповідач на утримання сина. Добровільно кошти на утримання сина відповідач не сплачує. ОСОБА_2 періодично надає кошти, але не регулярно та з постійною затримкою.

ОСОБА_2 працевлаштований, має належний стан здоров`я, на його утриманні немає інших осіб, яких за законом він зобов`язаний утримувати.

Тому просила стягнути з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячного, до повноліття.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 серпня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22 червня 2022 року і до його повноліття, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду, просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю. Зазначає, що мотивувальна частина рішення не містить жодного обґрунтування, чому судом частково задоволено позовні вимоги. На її думку, суд захистив інтереси відповідача, а не дитини. Суд не взяв до уваги, що відповідач працевлаштований, має належний стан здоров`я, на своєму утриманні інших осіб не має. Жодних заперечень щодо вказаних обставин від відповідача не надходило. Суд розглянув справу, не врахувавши її думку та позицію відповідача.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 16.07.2005 року перебувають в шлюбі і є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторони не дійшли згоди щодо участі батька в утриманні сина.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що за наявного спору сторін щодо участі батька в утриманні дитини, стягнення з відповідача аліментів на користь позивача в розмірі ј частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Доводи апеляційної скарги про хибність таких висновків є безпідставними.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 183 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідач, який відповідно до ст. 180 СК України зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, є працездатною особою, не має інших осіб на утриманні, аліменти у розмірі ј заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, будуть достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неправильного визначення судом розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, оскільки судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів враховано обставини, передбачені ст. 182 СК України.

Згідно ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною четвертою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Тобто, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них.

Позивачкою не надано належних та допустимих доказів про спроможність відповідача щомісячно сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частки доходу (заробітку).

Водночас позивачка не довела, що визначений судом розмір аліментів не є достатнім для забезпечення життєвих потреб дитини.

З врахуванням рівних прав та обов`язків матері і батька щодо дитини, в тому числі й щодо її утримання, стороною позивача не спростовано правильність висновків суду про те, що визначений розмір аліментів (1/4 частина від заробітку (доходу) відповідача є достатнім та необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанова складено 13 жовтня 2022 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк