Справа № 573/383/22
Номер провадження 2/573/180/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна і резолютивна частина)

18 жовтня 2022 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: Черкашиної М.С.,

з участю секретаря: Терещенко О.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Слобожанщина Агро» про витребування земельної ділянки та скасування державної реєстрації іншого речового права (права оренди),

В С Т А Н О В И В:

Враховуючи складність у виготовленні повного тексту судового рішення, що потребує значного часу, суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення буде виготовлено протягом п`яти днів.

Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання : АДРЕСА_1 ) до Приватного сільськогосподарського підприємства «Слобожанщина Агро» (код ЄРДПОУ: 03800113, місце знаходження: смт. Улянівка, вул. Центральна, буд. 16 Сумського району Сумської області), про витребування земельної ділянки та скасування державної реєстрації іншого речового права (права оренди) відмовити повністю .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення буде виготовлено протягом п`яти днів з дня проголошення вступної і резолютивної частини.

Суддя

Справа № 573/383/22

Номер провадження 2/573/180/22

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

18 жовтня 2022 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: Черкашиної М.С.,

з участю секретаря: Терещенко О.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Слобожанщина Агро» про витребування земельної ділянки та скасування державної реєстрації іншого речового права (права оренди),

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача.

11 травня 2022 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Слобожанщина Агро» про витребування земельної ділянки та скасування державної реєстрації іншого речового права (права оренди). Позовні вимоги мотивує тим, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:0101 площею 4,20 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Куянівської сільської ради Сумської області, яка належить йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 116489, виданого на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації № 118 від 11.03.2004. В кінці лютого 2022 йому стало відомо, що зазначена земельна ділянка знаходиться в оренді ПСП «Слобожанщина Агро». Вказує, що згідно з п. 46 договору оренди землі, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Таким чином, вказаним договором визначено момент набрання ним чинності, який пов`язаний з моментом його державної реєстрації. Проведення державної реєстрації речового права оренди земельної ділянки, не може підміняти державну реєстрацію самого договору. Оскільки відповідач не здійснив державну реєстрацію договору оренди землі, то вказаний договір не набрав чинності. Вважає, що вказаними діями, незаконно утримуючи у своєму розпорядженні вищезазначену земельну ділянку, відповідач перешкоджає йому, як власнику, у здійсненні права розпорядження та користування нею.

Посилаючись на викладені вище обставини, позивач ОСОБА_1 просить зобов`язати ПСП «Слобожанщина Агро» повернути йому земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 4,20 га з кадастровим номером :01:006:0101, розташовану на території Куянівської сільської ради Сумської області, а також скасувати запис про інше речове право (право оренди), внесене на підставі рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень, номер запису про інше речове право 44405100 від 05.10.2021 на вказану земельну ділянку.

Короткий зміст відзиву на позовну заяву.

08 червня 2022 на адресу суду від представника відповідача - директора ПСП «Слобожанщина Агро» Хоменка О.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, виходячи з наступного.

Так, на думку відповідача, твердження позивача про те, що права й обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення учасників при укладенні договору оренди земельної ділянки, набуваються лише після державної реєстрації договору є хибними, оскільки, у проміжку між укладенням договору та переданням орендарю земельної ділянки (реєстрацією речового права) договір діє, і у сторін є право захищати свої порушені договірні права зобов`язального характеру зобов`язально-правовими способами. Якщо сторони в договорі оренди землі передбачили, що договір набирає чинності після підписання його сторонами, то саме з цього моменту між сторонами виникають зобов`язання, які продовжують існувати до їх виконання, незважаючи на відсутність реєстрації права оренди. Зокрема, у договорі оренди землі від 01 червня 2012, укладеного між ПСП «Слобожанщина Агро» та ОСОБА_1 , сторони досягли домовленостей щодо всіх його істотних умов, у зв`язку з чим твердження позивача про самовільне зайняття відповідачем спірної земельної ділянки є безпідставними.

Крім того, з моменту укладення договору до подачі позовної заяви, в ОСОБА_1 жодного разу не виникали питання стосовно повернення земельної ділянки з оренди з підстав не укладення договору та щодо отримання орендної плати. На думку сторони відповідача, безсумнівним є також те, що позивач схвалив оспорюваний правочин, підписавши його (а. с. 17-20).

Короткий зміст відповіді на відзив.

У відповіді на відзив, яка надійшла 22 червня 2022, позивач зазначив, що відповідно до п. 46 договору оренди земельної ділянки від 01 червня 2012, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Отже, момент укладання спірного договору сторони визначили та пов`язали з моментом його державної реєстрації. Тобто, саме державна реєстрація договору є моментом його укладання. Разом з цим, державна реєстрація договору оренди землі від 01 червня 2012 у відділі Держкомзему у Білопільському районі проведена небула, і лише після 2013 року здійснено державну реєстрацію речового права права оренди за вказаним договором за ПСП «Слобожанщина Агро», а отже право оренди у відповідача не виникло. Проведення державної реєстрації речового права оренди земельної ділянки не може підміняти державну реєстрацію самого договору (а. с. 38-40).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 12 травня 2022 відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву у 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження. Ухвалою задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а. с. 13-14).

Позиція сторін у судовому засіданні.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю. Зазначив, що він є власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:006:0102 площею 4,20 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Куянівської сільської ради Сумської області, яка належить йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 116489. Також його батькам належать земельні ділянки площею 4,20 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Куянівської сільської ради Сумської області з кадастровими номерами :01:006:0100 ( матері) та :01:006:0101 ( батьку) відповідно, які перебували у оренді ПСП «Слобожанщина Агро». Оскільки його не влаштовують умови, обумовлені у договорі оренди земельної ділянки між ним та ПСП «Слобожанщина Агро», він просить повернути належну йому земельну ділянку.

Представник відповідача ПСП «Слобожанщина Агро» - Волик О.А., яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову із підстав, викладених у відзиві на позовну заяву .

Інших клопотань та заяв, пов`язаних з розглядом справи від учасників судового процесу до суду не надходило.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 4,20 га з кадастровим номером :01:006:0102 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області, що встановлено із державного акту серії СМ № 116489, виданого 19 березня 2004 на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 11 березня 2004 №118, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №82, оригінал якого було досліджено у судовому засіданні (а. с. 8-9).

01 червня 2012 між сторонами у справі ОСОБА_1 та ПСП «Слобожанщина Агро» в особі директора Кириндась О.Б. було укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки строком на 10 років. Згідно із п. 46 договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (а. с. 21-23).

Актом приймання-передачі від 01.06.2022, орендодавець ОСОБА_1 передав орендарю ПСП «Слобожанщина Агро» в оренду земельну ділянку площею 4,2014 га ріллі строком на 10 років (а. с. 26).

ОСОБА_3 батьку позивача ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 4,20 га з кадастровим номером :01:006:0101 із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області, що встановлено із державного акту серії СМ № 116488, виданого 19 березня 2004 на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 11 березня 2004 №118, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 81, копію якого було досліджено у судовому засіданні та вказаний факт не заперечувався сторонами (а. с. 87 ).

У судовому засіданні встановлено, що при внесенні інформації про земельну ділянку до Державного земельного кадастру (проведення державної реєстрації земельної ділянки) сталася помилка, у зв`язку із якою за позивачем ОСОБА_1 у Державному земельному кадастрі відбулася державна реєстрація земельної ділянки площею 4,2014 га з кадастровим номером :01:006:0101, яка на праві власності належить його батьку - ОСОБА_3 ( відповідність за конфігурацією, поворотними точками координат та суміжними користувачами повністю співпадають ) ( а.с. 60-65, 87).

Також 05 жовтня 2021 року до Державного реєстру прав на нерухоме майно внесено запис за № 44405100 про державну реєстрацію за відповідачем іншого речового права оренди земельної ділянки за кадастровим номером :01:006:0101 (площа 4,20 га) за договором оренди від 01 червня 2012 та додатковою угодою від 01.11.2017 року до договору оренди від 01 червня 2012 року (а. с. 70).

Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За приписами ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України, особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, в тому числі шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно з положеннями статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 210 Цивільного кодексу України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Стаття 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом положень ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

За змістом статей 18, 20 цього Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації та набирає чинності після його державної реєстрації.

Факт державної реєстрації договору оренди, відповідно до пунктів 12-13 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року №2073, мав бути засвідчений підписом повноваженої особи і печаткою уповноваженого органу державної влади або місцевого самоврядування, а також підтверджений занесенням відповідного запису до книги записів державної реєстрації договорів оренди землі.

Статтею 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (ч. 6 ст. 6 Закону України «Про оренду землі».

На час підписання вказаного договору оренди ч. 4 ст. 124 ЗК України передбачала, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. При цьому, у статті 125 ЗК України було визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Крім того, ч. 5 п`ятою ст. 126 ЗК України було передбачено, що право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Згідно із частиною другою статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають поновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Пунктом «б» ч. 3 ст. 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Висновки суду

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.ч.1-2ст. 321 ЦК України).

У ЗК України закріплено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України (ч.1ст. 153 ЗК України).

Ч.1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно зі ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статті 791 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій-сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Винесення в натурі (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до ч. 2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

У позовних вимогах до суду позивач ОСОБА_1 просить витребувати у ПСП «Слобожанщина» земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 4,2014 га, розташовану на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області із кадастровим номером :01:006:0101, проте, у судовому засіданні встановлено, що власником вказаної земельної ділянки є його батько ОСОБА_3 , а сам позивач є власником земельної ділянки із кадастровим номером :01:006:0102, яка належить йому згідно із державним актом серії СМ № 116489.

При цьому державна реєстрація речового права на належну позивачу земельну ділянку відбулася після державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, де при реєстрації земелшьної ділянки була допущена помилка ( кадастрові номери позивача ОСОБА_1 та його батька ОСОБА_3 переплутали, в результаті чого за позивачем зареєстрували земельну ділянку, яка фактично належить його батьку, а за батьком навпаки належну йому).

При цьому із наданого відповідачем договору оренди земельної ділянки між сторонами від 01 червня 2012 року, кадастрового плану земельної ділянки, схеми розташування земельної ділянки на території Куянівської сільської ради, Білопільського району, Сумської області, які є додатками до договору оренди, судом встановлено, що у користуванні відповідача знаходиться саме земельна ділянка, яка належить позивачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 116489 із кадастровим номером :01:006:0102 (відповідність за конфігурацією, поворотними точками координат та суміжними користувачами, які повністю співпадають), а не земельна ділянка із з кадастровим номером :01:006:0101 про витребування якої йде мова у позовних вимогах ОСОБА_1 ( а.с. 21-27, 87 ).

Крім того, у судовому засіданні сторонами не заперечувалося, що починаючи із 2012 року відповідачем ПСП «Слобожанщина Агро» оброблялася одна й таж сама земельна ділянка, що відповідає площі, конфігурації, поворотним точкам координат та суміжним користувачам), яка належить позивачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 116489 із кадастровим номером :01:006:0102.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Перелічені норми процесуального закону означають, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суду належить постановити рішення у справі на користь протилежної сторони, розтлумачивши на її користь усі припущення, що не були доведені позивачем під час розгляду справи. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: проте, доведення підстав позову покладається на позивача, якщо правило про протилежне не міститься у певному законодавчому приписі.

Тягар доказування позивача виникає з моменту пред`явлення позову. На підставі правила про розподіл доказового тягаря формується позиція сторін у справі, надаються і вивчаються докази, а також приймається судове рішення. Відповідно, правило розподілу тягаря доказування організовує весь процес від моменту пред`явлення позову до прийняття судового рішення.

Суд визнає позов необґрунтованим, якщо позивач не доведе зворотного. Відповідач може заперечувати проти позову, в тому числі шляхом заяви про існування обставин, які позивачем не зазначені та які перешкоджають задоволенню позову.

Аналіз перевірених і оцінених судом доказів та законодавства переконує суд, що в розумінні ст. ст. 77-78 ЦПК України позивачем ОСОБА_1 не надані належні та допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, що є не достатніми для задоволення позовних вимог.

Згідно із ст.ст. 1,17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду, як джерело права.

Такий висновок ґрунтується на практиці Європейського Суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), де ЄСПЛ вказав, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Слобожанщина Агро» про витребування земельної ділянки та скасування державної реєстрації іншого речового права (права оренди).

Розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України суд не стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4-5, 81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання : АДРЕСА_1 ) до Приватного сільськогосподарського підприємства «Слобожанщина Агро» (код ЄРДПОУ: 03800113, місце знаходження: смт. Улянівка, вул. Центральна, буд. 16 Сумського району Сумської області), про витребування земельної ділянки та скасування державної реєстрації іншого речового права (права оренди) відмовити повністю .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст виготовлено 26.10.2022

Суддя