ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1175/22
У Х В А Л А

"24" жовтня 2022 р. смт. Петриківка

Суддя Петриківського районного суду Дніпропетровської області Караул О.А., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Орган опіки і піклування Петриківської селищної ради, Царичанський відділ ДРАЦС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про встановлення факту батьківства,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та просить встановити факт батьківства померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 по відношенню до дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявник зазначає, що встановлення даного факту необхідно їй для оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

Як передбачено частиною 4 статті 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено частиною першою статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним. Так, згідно з частиною другою даної статті ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом частини першої статті 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частиною другою статті 1223 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці першої-п`ятої черг).

За змістом частини першої статті 1277 Цивільного кодексу України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Як слідує з позовної заяви, померлий ОСОБА_3 за життя успадкував житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 . А крім того у померлого є спадкоємець - рідний брат ОСОБА_4 , який особисто отримав свідоцтво про смерть свого брата та надавати його заявниці відмовляється.

З вищенаведеного вбачається, що встановлення факту батьківства в даному випадку тягне за собою не тільки вирішення питання щодо спорідненості з померлим ОСОБА_3 , а і поширюється на правовідносини пов`язані зі спадкуванням, що в свою чергу свідчить про наявність спору на право та неможливості розгляду даної справи у порядку окремого провадження.

Той факт, що особа, факт батьківства якої заявник просить встановити, померла, не дає підстав вважати про відсутність спору про право, оскільки в такому випадку в заявника існує спір про право зі спадкоємцями померлої особи або з відповідною територіальною громадою (в разі неприйняття спадщини та визнання її відумерлою).

Саме такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 521/13620/18.

Встановлення факту батьківства померлої особи стосовно малолітньої дитини, надає цій дитині право на спадкування, у тому числі на отримання обов`язкової частки у спадщині за наявності заповіту. Тобто встановлення цього факту пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Тому заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, заявник має право подати позов на загальних підставах.

Керуючись частиною 4 статті 315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Орган опіки і піклування Петриківської селищної ради, Царичанський відділ ДРАЦС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про встановлення факту батьківства.

Заявник має право подати позов на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя:О. А. Караул