Провадження № 2/748/531/22
Єдиний унікальний № 748/1879/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 листопада 2022 рокум. Чернігів
Чернігівський районний суд Чернігівської області
головуючого - судді Меженнікової С.П.,
при секретарі Іващенко О.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-
У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
В обґрунтування вимог зазначає, що він є власником зазначеного житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу. Відповідач, зареєстрована за вказаною адресою, проте фактично в будинку тривалий час не проживає.
Ухвалою суду від 18 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.
В судове засідання позивач не з"явився, надав заяву про заяву про розгляд справи без його участі, про підтримання позову та відсутність заперечень проти заочного розгляду.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Дій, визначених ст. 178 ЦПК України відповідачем не вчинено.
Враховуючи відсутність заперечень позивача, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280-281 ЦПК України.
Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що будинок, про який йдеться у позові, належить позивачу на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 09.10.2012, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Кириченко Т.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1642, Витягом про державну реєстрацію прав КП «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації» № 35831183 від 12 жовтня 2012 року (а.с. 5-8). Зміна назви АДРЕСА_2 відбулася 12.01.2017 ( а.с. 16-17). В даному житловому будинку відповідач ОСОБА_2 зареєстрована з 28.10.2014, проте не проживає з 2015 року, особисті її речі в будинку відсутні.
Факт не проживання відповідача ОСОБА_2 в будинку з 2015 року та відсутність її особистих речей в ньому підтверджується актами обстеження від 28.12.2021, 20.11.2021, 21.10.2021, 20.09.2021, 26.08.2021, 26.07.2021, 26.08.2022, 26.09.2022, 26.10.2022 ( а.с. 9-14, 34-36).
За змістом статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.
Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили право користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).
Житло - одна з основних матеріальних умов життя людини. Відповідно ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира інші приміщення, які призначені та придатні для постійного проживання в них.
Право власності на житло охоплює правомочності із володіння, користування та розпорядження ним як об`єктом права власності. Ці правомочності можуть належати тільки власнику житла та іншим особам, зокрема, які проживають разом із ним, у тому числі на праві спільної власності.
Частиною першою статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно із частиною третьою статті 319 Цивільного кодексу України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Підстави втрати членом сім`ї власника житла права користування цим житлом передбачені частиною другою статті 405 ЦК України, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом встановлено, що відповідач зареєстрована в будинку позивача, за власним бажанням, добровільно залишила помешкання понад рік тому, тобто визначила собі інше місце проживання, спірним житлом не користується, не бере участі в його утриманні та оплаті комунальних послуг.
Наведене свідчить, що ОСОБА_2 не проживає у спірному будинку без поважних причин більше одного року. Факт реєстрації відповідача за вказаною вище адресою порушує права позивача як законного власника свого майна щодо користування та розпорядження вказаним житловим будинком.
З врахуванням вищенаведених норм закону, та аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 17, 81, 141, 258, 263-265, 268, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП не встановлено, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
СуддяС. П. Меженнікова