Справа № 405/4242/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:

головуючого судді Драного В.В.

за участю секретаря Дятел О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кричун Ю.А. звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позову вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_5 після смерті якої він прийняв спадщину, яка складається з нерухомого майна, яке належало померлій на підставі договору купівлі-продажу зареєстрованого на Універсальній товарній біржі «Інкопмарк-Контракт». Даний договір нотаріально не посвідчувався, оскільки згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», правочини, зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягали. 08.06.2019 року позивач звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини. На що отримав постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що наданий для оформлення спадщини договір купівлі-продажу зареєстрований без нотаріального посвідчення, на біржі і не може бути прийнятий як правовстановлюючий документ.

За таких обставин просить визнати за ним право власності на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 в спільному майні подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , судові витрати залишити по фактично понесеним позивачем.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.08.2022 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, витребувано з Державного нотаріального архіву в Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) спадкову справу, заведену приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Стоєвою Г.Ф. після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 26.09.2022 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача адвокат Кричун Ю.А. 01.11.2022 року за вх. № 21195 подав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позові, просив його задовольнити в повному обсязі, розглядати справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_3 01.11.2022 року за вх. № 21212 подала до суду заяву в якій позов визнала, просила його задовольнити в повному обсязі, розглядати справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 01.11.2022 року за вх. № 21213 подав до суду заяву в якій позов визнав, просив його задовольнити в повному обсязі, розглядати справу без його участі.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, по дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За таких обставин, суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів та доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 перебував з ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , видане 0.08.1980 року (а.с. 12).

13.03.1998 року між ОСОБА_5 (покупець) та ОСОБА_4 (продавець) було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , який був зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Інкопмарк-Контракт» за № 526 (а.с. 16).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом по смерть серії НОМЕР_2 , виданим 13.01.2018 року Кропивницьким міським відділом держаної реєстрації смерті ГТУЮ у Кіровоградській області, актовий запис № 124 (а.с. 11).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вищевказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбане ними у шлюбі, що не заперечується відповідачами.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем померлого першої черги за законом.

Після смерті ОСОБА_5 діти померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовились від прийняття спадщини за законом після смерті своєї матері.

На звернення позивача з заявою від 08.06.2019 року про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Стоєвою Г.Ф. винесено постанову № 143/02-31 від 08.06.2019 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки наданий для оформлення спадщини договір купівлі-продажу укладений 13.03.1998 року зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Інкопмарк-Контракт» без додержання вимог закону щодо його нотаріального посвідчення (а.с.17).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Також, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п.п. 1, 5, 7 вищевказаного договору купівлі-продажу від 13.03.1998 року продавець продав, а покупець купила належне продавцю нерухоме майно за 5184,00 грн., які продавець одержав від покупця повністю до підписання цього договору, покупець набуває право власності на квартиру з моменту укладення цього договору і реєстрації його на біржі.

Згідно архівної довідки ОКП «Кіровоградське ООБТІ» від 18.07.2022 року № 85207 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_5 , підстава договір купівлі-продажу від 13.03.1998 року № 526 Універсальній товарній біржі «Інкопмарк-Контракт», реєстрова книга № 88, запис № 21886 (а.с. 18).

Відповідно до ч. 1 п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Оскільки спірні правовідносини виникли у 1998 році, тобто до набрання чинності ЦК України 2003 року, дані цивільні відносини регулюються положеннями ЦК Української РСР 1963 року.

За змістом ст.ст. 128, 153 ЦК УРСР 1963 року право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоду по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорі даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно буди досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

При цьому, згідно ст. 227 ЦК УРСР 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Згідно ч. 1 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.

При цьому, право укладати договори купівлі-продажу і реєструвати їх на товарній біржі передбачено ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» згідно частини другої якої угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. При цьому, така угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Дані положення були чинними і на час спірних правовідносин.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» зі змінами та доповненнями, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

Так, Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 року, передбачали таку підставу для державної реєстрації об`єктів нерухомого майна як договори купівлі-продажу, зареєстровані біржею.

В свою чергу, пунктом 27 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. N 18/5 (в редакції станом на момент укладення договору купівлі-продажу) встановлено, що відповідно до чинного законодавства обов`язковому нотаріальному посвідченню підлягають договори про відчуження (купівля-продаж, міна, дарування, довічне утримання) жилого будинку, іншого нерухомого майна (статті 227, 242, 244, 426 Цивільного кодексу).

Так, покупець ОСОБА_5 в установленому законом на час спірних правовідносин порядку зареєструвала право власності на нерухоме майно в ОКП «Кіровоградське ООБТІ».

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З урахуванням наведених правових норм та фактичних обставин справи суд приходить до висновку, що при укладанні договору купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами було досягнуто згоди по всім істотним його умовам, виконання договору відбулося, а саме продавець отримав кошти, а покупцю було передано нерухоме майно і до нього перейшло право власності на квартиру, яке в установленому порядку було нею зареєстровано.

Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак іншим шляхом окрім як в судовому порядку, не може реалізувати своє право на спадщину за законом після смерті дружини, так як правовстановлюючий документ на спадкове майно зареєстрований без нотаріального посвідчення, враховуючи визнання відповідачами позову, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 12,19, 76-81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заяґвляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ) про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 в спільному майні подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати залишити по фактично понесеним позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний