Справа № 369/8904/21
Провадження №4-с/369/20/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І.О.,

при секретарі Світлак Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 , особа, рішення якої оскаржуються: Головний державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стебловська Юлія Олександрівна, на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 18 березня 2021 року у виконавчому провадженні № 58807365,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року представник скаржника ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області зі скаргою на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 18 березня 2021 року у виконавчому провадженні № 58807365.

Заявлені вимоги обґрунтовував тим, що у Києво-Святошинському районному відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на примусовому виконанні перебував виконавчий лист № 369/4516/14-ц, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області 29.03.2019 року, згідно якого було відкрите виконавче провадження №58807365 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу у розмірі 521481 грн. 82 коп. та судового збору у розмірі 3654,00 грн. 18.03.2021 року головним державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стебловською Ю.О. було винесено постанову у виконавчому провадженні№ 58807365 про повернення виконавчого документа стягувачу, якою було постановлено наступне: «Виконавчий лист №369/4516/14-ц виданий 29.03.2019 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу у розмірі 521481 грн. 82 коп. та судового збору у розмірі 3654,00 грн. повернути стягувачу». В зазначеній постанові, державний виконавець посилається на відповіді з банківських установ, відповідно до яких, кошти на рахунках боржника відсутні; на інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відповідно до якої у боржника відсутнє будь-яке майно на яке можливо звернути стягнення. Вказує, що рухоме майно не розшукано. Майно, що належить боржнику та підлягає опису та арешту не виявлено. Залишок нестягнутого боргу складає 329784,68 грн. Сума нестягнутого виконавчого збору складає 32978,47 грн. Враховуючи викладене, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено оскаржувану постанову. Проте, в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості, на які посилається державний виконавець в оскаржуваній постанові. Зокрема, відсутні відповіді з банківських установ, витяги з державних реєстрів, тощо. В самій оскаржуваній постанові не уточнено, на які конкретні документи посилається виконавець. Крім того, відповідно до Інформації про виконавче провадження, державним виконавцем не вчинено жодних дій щодо розшуку майна та його подальшого вилучення з передачею для реалізації. Також державним виконавцем не виконувався обов`язок щодо перевірки майнового стану боржника у відповідності до норм ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», за приписами якої виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не рідше ніж один раз на два тижні щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника. В матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про дотримання державним виконавцем встановлених строків. Зазначає, що винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу було безпідставним та передчасним. Вважає, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 18.03.2021 року, винесена головним державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)Стебловською Ю.О. у виконавчому провадженні №58807365 є неправомірною та підлягає скасуванню. Оскаржувану постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 18.03.2021 року у виконавчому провадженні № 58807365 стягувач отримав 14.06.2021 року. Представник скаржника просив суд:

визнати неправомірними дії Головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стебловської Юлії Олександрівни у виконавчому провадженні №58807365 з приводу винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 18.03.2021 року;

скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 18.03.2021 рокуу виконавчому провадженні №58807365;

зобов`язати Головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стебловську Юлію Олександрівну усунути порушення прав стягувача ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №58807365 з примусового виконання виданого 29.03.2019 року Києво-Святошинським районним судом Київської області виконавчого листа № 369/4516/14-ц щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу у розмірі 521481 грн. 82 коп. та судового збору у розмірі 3654,00 грн., шляхом відновлення даного виконавчого провадження.

30 червня2021 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було відкрито провадження у даній справі.

05.08.2021 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області клопотання скаржника ОСОБА_1 про витребування доказів у цивільній справі № 369/8904/21 за скаргою ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 , особа, рішення якої оскаржуються: Головний державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стебловська Юлія Олександрівна, на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 18 березня 2021 року у виконавчому провадженні № 58807365задоволено та витребувано у Головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стебловської Юлії Олександрівни оригінали матеріалів виконавчого провадження за № 58807365 для огляду у судовому засіданні та належно засвідчені копії цих матеріалів для залучення до справи.

28.04.2022 року на адресу суду від начальника Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області на виконання вищезазначеної ухвали суду про витребування доказів надійшли належним чином засвідчені копії виконавчого провадження № 58807365.

Представник скаржника (стягувача) Прокудіна К.А. у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд скарги у відсутність стягувача та представника стягувача.

Боржник ОСОБА_2 та представник боржника ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Головний державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стебловська Ю.О. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що у Києво-Святошинському районному відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на примусовому виконанні перебував виконавчий лист № 369/4516/14-ц, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області 29.03.2019 року, згідно якого було відкрите виконавче провадження №58807365 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу у розмірі 521481 грн. 82 коп. та судового збору у розмірі 3654,00 грн.

18.03.2021 року головним державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стебловською Юлією Олександрівною було винесено постанову у виконавчому провадженні № 58807365 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Скаржник у своїй скарзі посилається на те, що оскаржуваній постанові про повернення виконавчого документа, державний виконавець посилається на відповіді з банківських установ, відповідно до яких, кошти на рахунках боржника відсутні; на інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відповідно до якої у боржника відсутнє будь-яке майно на яке можливо звернути стягнення. Вказує, що рухоме майно не розшукано. Майно, що належить боржнику та підлягає опису та арешту не виявлено. Залишок нестягнутого боргу складає 329784,68 грн. Сума нестягнутого виконавчого збору складає 32978,47 грн. Однак, в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості, на які посилається державний виконавець в оскаржуваній постанові. Зокрема, відсутні відповіді з банківських установ, витяги з державних реєстрів, тощо. В самій оскаржуваній постанові не уточнено, на які конкретні документи посилається виконавець. Крім того, відповідно до Інформації про виконавче провадження, державним виконавцем не вчинено жодних дій щодо розшуку майна та його подальшого вилучення з передачею для реалізації. Також, державним виконавцем не виконувався обов`язок щодо перевірки майнового стану боржника у відповідності до норм ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до вимог статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі листи видані судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень підлягають примусовому виконанню у разі відмови боржника добровільно його виконати.

Частиною першою статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень, згідно положень статті 5 Закону України "Про виконавче провадження", покладається на органи державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Заходами примусового виконання рішень відповідно до норм ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

При досліджені в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження № 58807365 було встановлено, що дійсно останні не містять: запитів державного виконавця та відповідей на ці запити банківських установ про банківські рахунки боржника, інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта стосовно майна боржника, на які посилалася Головний державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стебловська Юлія Олександрівна в постанові про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 5887365 від 18.03.2021 року.

Постанова від 18.03.2021 року у виконавчому провадженні № 58807365 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» мотивована тим, що кошти на рахунках боржника відсутні, майна, яке підлягає опису та арешту не має. Рухоме майно не розшукано.

Разом з тим, перевіривши матеріали виконавчого провадження № 58807365 суд вважає, що в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» головним державним виконавцем Стебловською Ю.О. не вчинено всіх виконавчих дій для належного виконання рішення суду.

В матеріалах виконавчого провадження відсутні докази, на які посилається державний виконавець в оскаржуваній постанові. Зокрема, відсутні відповіді з банківських установ, витяги з державних реєстрів, тощо.

Як наслідок, є незрозумілим, чим саме та якими фактичними документами керувався державний виконавець, встановивши, що виконавчий документ підлягає поверненню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, суд виходить з того, що державний виконавець не вжила достатніх, ефективних заходів для своєчасного примусового виконання виконавчого документа всупереч вимогам статей 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження», які регламентують здійснення заходів,необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення з використанням можливостей, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», внаслідок чого, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова порушує права скаржника щодо належного здійснення виконавчого провадження у якому він є стягувачем.

У зв`язку з викладеним суд вважає, що вимоги скарги стягувача про визнання неправомірними дії Головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стебловської Юлії Олександрівни у виконавчому провадженні №58807365 стосовно винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 18.03.2021 року та скасування постанови Головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стебловської Юлії Олександрівни про повернення виконавчого документа стягувачу від 18.03.2021 року у виконавчому провадженні №58807365 підлягають задоволенню.

Щодо вимог скарги про зобов`язання Головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стебловську Юлію Олександрівну усунути порушення прав стягувача ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №58807365 з примусового виконання виданого 29.03.2019 року Києво-Святошинським районним судом Київської області виконавчого листа № 369/4516/14-ц щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу у розмірі 521481 грн. 82 коп. та судового збору у розмірі 3654,00 грн., шляхом відновлення виконавчого провадження №58807365, то суд вважає, що в цій частині скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 7 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження » суд не вправі зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою ДВС.

Аналогічні роз`яснення надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.18 постанови № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», згідно якого, виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

В зв`язку з викладеним, зокрема, відповідно до ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» вимога скарги про зобов`язання державного виконавця усунути порушення прав стягувача шляхом відновлення виконавчого провадження задоволенню не підлягає, оскільки виконавче провадження підлягає відновленню в силу закону, за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення суду. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1-5, 10, 18, 37, 40, 41 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 258, 261, 450 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 , особа, рішення якої оскаржуються: Головний державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стебловська Юлія Олександрівна, на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 18 березня 2021 року у виконавчому провадженні № 58807365 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стебловської Юлії Олександрівни у виконавчому провадженні №58807365 стосовно винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 18.03.2021 року.

Скасувати постанову Головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стебловської Юлії Олександрівни про повернення виконавчого документа стягувачу від 18.03.2021 року у виконавчому провадженні №58807365.

В іншій частині скарги - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І. О. Фінагеєва