Справа № 473/2709/22
РІШЕННЯ

іменем України

"11" листопада 2022 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Ротар М.М.

при секретарі Лукіянчиній Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Омельчук Ірина Миколаївна про розірвання договору довічного утримання,

встановив

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, посилаючись на те, що 27.12.2018 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Омельчук І.М.., який зареєстрований в реєстрі № 936.

Відповідно до п. 1.1 договору він передав у власність ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1000 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :07:038:0080, місце розташування якої АДРЕСА_1 . Та одночасно на вказаний будинок та земельну ділянку накладено заборону на її відчуження.

Відповідно до п. 3 вказаного договору ОСОБА_2 зобов`язалася довічно повністю його утримувати, забезпечувати харчуванням, доглядом, необхідною допомогою.

Однак, відповідачка з березня 2022 року не виконує обов`язки по договору довічного утримання, не відповідає на дзвінки. Пізніше позивачу стало відомо, що відповідачка виїхала за кордон. У зв`язку з невиконанням відповідачкою умов договору довічного утримання позивач значною мірою позбавлений того на що розраховував при його укладенні, тому вважає, що договір підлягає розірванню.

Просить розірвати договір довічного утримання від 27.12.2018 року укладений між ним та ОСОБА_2 .

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник позивача адвокат Вуїв О.В. в судове засідання надала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі, позовні вимоги підтримала, при цьому просила також застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання, а саме повернути у власність позивача житловий будинок та земельну ділянку, скасувати державну реєстрацію їх обтяжень.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надіслала заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі. При цьому пояснила, що дійсно перебуває за межами України та не може виконувати свої обов`язки за договором довічного утримання.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Омельчук Ірина Миколаївна на адресу суду надіслала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі, вирішення справи залишила на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд установив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого Другою вознесенською державною нотаріальною конторою Миколаївської області 20.12.1988 року за р.№2828 належить на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 . Земельна ділянка, що надана для його обслуговування, площею 0,1000 га належить позивачу на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії МК, виданого Вознесенською міською радою Миколаївської області 23.11.1993 року.

27 грудня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладеного договір довічного утримання. Відповідно до п. 1 якого ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1000 га, яка надана для його обслуговування.

Згідно п. 3 вказаного договору ОСОБА_2 зобов`язалася довічно повністю утримувати ОСОБА_1 та його дружину ОСОБА_3 , забезпечувати її харчуванням, доглядом, необхідною допомогою.

Договором передбачено, що щомісячна вартість матеріального забезпечення (харчування, догляду, необхідної допомоги) визначена сторонами в розмірі 1000 грн. на кожного.

Статтею 744 ЦК України, якою визначено поняття договору довічного утримання (догляду), зазначено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

У договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача (частина 1 статті 749 ЦК України).

Якщо обов`язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності, згідно з частиною 2 статті 749 ЦК.

Відповідно до ст. 751 ЦК України, матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом.

Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини, згідно частини 1 статті 755 ЦК України.

Положення ч.1 ст.755 ЦК України не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому вирішуючи зазначене питання, суд має ураховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання та положення ст. 651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У даних правовідносинах розірвання договору довічного утримання у судовому порядку у випадку невиконання його умов та відмови від добровільного розірвання однією із сторін передбачені пунктом 4.13 Договору від 27.12.2018 р.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 756 ЦК України визначено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

У відповідності до ч. 2ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Таким чином в судовому засіданні сторони досягли згоди щодо розірвання договору довічного утримання від 27.12.2018 року, і відповідач визнала позовні вимоги.

З урахуванням викладеного, після з`ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд дійшов висновку, що позивачем в судовому засіданні доведено обставини, на які він посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а тому суд вважає що позов підлягає до задоволення.

Оскільки позивачем заявлено вимогу про застосування наслідків розірвання договору довічного утримання, то вказана позовна вимога підлягає задоволенню з урахуванням вимог ст. 756 ЦК України: передане у власність набувачу майно підлягає поверненню відчужувачу.

За ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності. Право приватної власності є непорушним.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (стаття 317 ЦК України).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина першастатті 321 ЦК України).

Враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що підлягає скасуванню державна реєстрація обтяження нерухомого майна, оскільки саме такий спосіб захисту прав відповідає вимогам закону та є ефективним.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати, пов`язані з сплатою судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп.

Згідно вимог ст. 133 ч.1 ЦПК України - судові витрати складаються із судового збору та інших витрат пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог ст. 141 ч.2 п.1 ЦПК України - у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

За такого з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 992 грн. 40 коп..

Керуючись: ст.ст. 6, 12, 13, 17, 18, 141, 200, 263, 265, 268 ЦПК України, ст. 509, 626, 627, 628, 638, 744, 746, 755 ЦК України, суд,

ухвалив

Позов задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 27 грудня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області, зареєстрований в реєстрі № 936.

Повернути у власність ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1 ) майно - житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 102), разом з земельною ділянкою площею 0,1000га, яка призначена для обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд та розташована за цією ж адресою (кадастровий номер :07:038:0080, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 102).

Скасувати державну реєстрацію обтяження нерухомого майна - житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 - заборону на нерухоме майно, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 44875603 від 27.12.2018 року, номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 29693585 від 27.12.2018 року.

Скасувати державну реєстрацію обтяження нерухомого майна - земельної ділянки площею 0,1000га, яка призначена для обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд та розташована за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :07:038:0080) - заборону на нерухоме майно, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 44876327 від 27.12.2018 р., номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 29694009 від 27.12.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір 992 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає АДРЕСА_3 .

Суддя М.М. Ротар