КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/2635/22
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Калініченко Л.В.
при секретарі Матвієвої А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою
про розірвання шлюбу
Позивач - ОСОБА_1 29.07.2022 року звернулась до Київського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 08 грудня 2020 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №1042.
В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що вони сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, спільних неповнолітніх дітей не мають, однак подружні стосунки між ними не підтримуються, з підстав різних характерів, поглядів на життя. Позивачка зазначила що примирення між ними неможливе, шлюб має формальний характер, позиція стосовно розірвання шлюбу визначена остаточно.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями, цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.
Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 11.08.2022 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, відкрито провадження по цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено дату, час і місце проведення судового засідання з повідомленням сторін по справі.
В ухвалі, судом було встановлено, що справа підсудна Чорноморському районному суду Автономної Республіки Крим.
У відповідності до розпорядження Верховного Суду від 05.07.2022 року №36/0/9-22 «Про зміни територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (суди Автономної Республіки Крим та м. Севастополя), територіальну підсудність справ Чорноморського районного суду Автономної Республіки Крим змінено на Київський районний суд міста Одеси.
За наслідком чого, справа підсудна Київському районному суду міста Одеси.
Також, судом було зобов`язано ОСОБА_1 в строк до або у судове засідання, призначене на 22 вересня 2022 року, надати до суду оригінал свідоцтва про шлюб, на підставі якого між сторонами по справі було зареєстровано шлюб, про розірвання якого заявлені позовні вимоги.
На виконання зазначеної вимоги, позивачкою 14.09.2022 року надано до суду заяву, до якої приєднано оригінал свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , на підтвердження реєстрації шлюбу між ОСОБА_2 та нею - ОСОБА_1
22.09.2022 року судом було постановлено ухвалу суду про залишення позову ОСОБА_1 про розірвання шлюбу без руху, та надано позивачці термін для усунення недоліків поданої заяви, а саме: надання до суду документа на підтвердження зарахування судового збору, сплаченого на підставі поданої квитанції №5929-3365-7939-6196 від 19.07.2022 року до спеціального фонду державного бюджету України, та роз`яснено, що у разі не надання до суду відповідного підтвердження, необхідно надати належний документ на підтвердження сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу, який підлягає сплаті у розмірі 992,40 грн., за реквізитами Київського районного суду міста Одеси.
26.09.2022 року, до суду надійшла заява від позивачки на виконання ухвали суду від 22.09.2022 року, до якої надано меморіальний ордер №1827 від 20.07.2022 року на підтвердження сплати судового збору в сумі 992,40 грн.
Перевіривши подані до суду документи, судом було встановлено наявність підтвердження про зарахування судового збору в сумі 992,40 грн., сплаченого на підставі поданого меморіального ордеру №1827 від 20.07.2022 року, до спеціального фонду державного бюджету України.
За наслідком чого, суд дійшов до висновку, що позивачкою належним чином усунуті недоліки поданої заяви у відповідності до ухвали суду від 22.09.2022 року та продовжено розгляд справи.
Позивачка - ОСОБА_1 у судове засідання призначене на 16.11.2022 року не з`явилась, однак в матеріалах справи наявна заява від її представника про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за їх відсутності.
Відповідач - ОСОБА_2 у судове засідання призначене на 16.11.2022 року не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.
Відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Згідно з відповіддю з відділу адресної довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області встановлено, що відповідач - ОСОБА_2 зареєстрований в місті Одесі та Одеській області не зареєстрований.
За наслідком відсутньої інформації про зареєстроване місце проживання, повідомлення відповідача про дату, час і місце проведення судового засідання здійснювалось у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, а саме шляхом надання оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи належним чином.
Одночасно судом враховується, що позивачкою було повідомлено про можливе зареєстроване місце проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 .
Однак, з підстав того, що Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими російською федерацією з 20 лютого 2014 року, що кореспондується у статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд позбавлений можливості здійснити повідомлення ОСОБА_2 за вищевказаною адресою можливого зареєстрованого місця проживання.
З метою повідомлення відповідача, судом в ухвалі суду від 11.08.2022 року було також витребувано з Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради інформацію чи перебуває - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 23.04.2008 року Чорноморським РВ ГУМВС України в АР Крим, РНОКПП НОМЕР_3 , в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб, як внутрішньо-переміщена особа, якщо так, то витребувано інформацію про адресу фактичного місця проживання - ОСОБА_2 , як внутрішньо переміщеної особи.
Згідно листа Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 29.08.2022 року повідомлено суд, що ОСОБА_2 , на обліку як внутрішньо переміщена особа не перебуває та не отримує будь-яких соціальних послуг.
Приймаючи вищевикладене, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач - ОСОБА_2 є належним чином повідомленим про дату, час і місце проведення судового засідання, однак не з`явився без поважних причин, не скориставшись процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву.
Згідно з ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі зокрема неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
За наслідком викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі.
Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуюче вищевикладене, судом у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 08 грудня 2020 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зареєстровано шлюб між громадянами України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що тієї ж дати складено відповідний актовий запис №1042. Сторони під час реєстрації шлюбу прізвища не змінювали.
Як стверджує позивачка, сторони спільних неповнолітніх дітей не мають, що не спростовано відповідачем по справі.
Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.
Шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї.
Добровільність шлюбу - одна з основних його засад.
Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.
За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.
Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.
За ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Як вбачається з пояснень позивача зазначеної вільної згоди між сторонами по справі не має.
Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Примушування - значить добиватися певної поведінки від особи за допомогою фізичного або психічного насильства.
Закріпленні у законодавстві права дружини та чоловіка на повагу до своєї індивідуальності є засобом захисту психологічно слабшого у шлюбі від психічного диктату чи навіть агресії дружини, чоловіка або іншої особи. Воно схиляє до толерантності, терпимості у шлюбі, спрямовує кожного з них на спокійне, інтелігентне залагодження колізії індивідуальних рис характеру, життєвих звичок.
Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання.
Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них.
У ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу.
Крім того, ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.
Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно, шлюб носить формальний характер, подружні стосунки між сторонами не підтримуються, подальше сумісне проживання суперечить інтересам позивача, а тому позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.
Згідно з ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням задоволення позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесенні останньої судові витрати зі сплати судового збору в сумі 992,40 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 77, 81, 141, 211, 263-265, 280-283, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 113 СК України, суд,
Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про розірвання шлюбу - задовольнити.
Розірвати шлюб між громадянами України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 08 грудня 2020 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №1042.
Шлюб між громадянами України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у відшкодування витрат зі сплати судового збору - 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Калініченко Л. В.